Iluze o zelených
Právo | 15.3.2006 | rubrika: Publicistika | strana: 16 | autor: Zdeněk Jičínský

Podle průzkumů veřejného mínění by se mohla do Sněmovny dostat Strana zelených. Výsledky výzkumů a voleb jsou však dvě různé věci. Svého času se veliké přízni médií těšila čtyřkoalice, které by dalo hlas dokonce přes 30 procent občanů. V průběhu času se však ukázalo - průkazně v době voleb 2002, kdy však z ní zůstala již jen dvoukoalice - že to byla uměle nafouknutá bublina. Jak je to se zelenými, lze jen spekulovat.
Jen asi polovina občanů je spokojena s politickou situací. Nemálo občanů také neví, kterou stranu by měli volit, pokud vůbec k volbám půjdou. Jistý potenciál nerozhodnutých voličů, zvláště mezi mladšími, tu existuje a ten by z různých důvodů, možná i iluzí, se mohl přiklonit k zeleným. Při posuzování programových požadavků této strany i vystupování jejich představitelů je příznačné, že odmítají tradiční dělení na levici a pravici. To je podle nich překonané, neodpovídá poměrům ve světě i u nás. Tento postoj byl v ČR hodně rozšířen začátkem 90. let, zvláště v Občanském hnutí. Možná že předseda zelených Martin Bursík si jej nese ještě z té doby. Lze jej chápat i jako účelový manévr, aby se v předvolební době zelení mohli vyhnout jasným stanoviskům, kam patří, jaké mají záměry, pokud jde o možná politická partnerství. Z jasného odmítání jakékoli spolupráce s KSČM - vedle řady programových požadavků - je však zřejmé, že se řadí na pravici.
Slova jejich představitelů, že chtějí vnést do české politiky nový styl, zní sice hezky a patří do programového vybavení strany, která reaguje na pocit znechucení z dosavadního stavu parlamentní politiky, ale jejich věcný obsah i dosah je malý. Není vhodné v politice pěstovat velké iluze. Rozčarování z nich bývá značné a z deziluzí plynou někdy extrémní postoje. Malá parlamentní strana není sama s to změnit způsob jednání Sněmovny, zvýšit úroveň parlamentní kultury. Vztahuje se to i na zelené a jejich sliby tohoto druhu.
V této souvislosti pokládám za zajímavé, že i Petr Uhl, volební kandidát zelených, považuje za nezbytné opustit tradiční dichotomii levice a pravice. Napsal to v kritickém článku o směřování KSČM (Právo 7. 3.).
Podle Uhla by KSČM "měla opustit nejen Gottwaldův slovník (,kapitalisti'), ale spolu s Paroubkem a Zemanem se rozloučit s dělením politické třídy i společnosti na ,levici' a ,pravici'. Pokud jim ovšem o sociální solidaritu a sociální stát s rozumnou regulací trhu jde a nekoketují jen s ,levicovým' obratem ČSSD k poručníkování státu a k byrokratickému omezování práv a svobod a k laciným řešením problémů světa, viděného černo-bíle".
Uhl v citátu neorganicky spojil věci různého druhu. Kritiku radikálního slovníku předválečné KSČ spojuje s již předvolebním odsudkem soc. dem. z pozice zelených, kteří se chtějí nadřadit nad rozdělení české politiky na levici a pravici.
Obsah pojmu pravice a levice se v průběhu času mění. Charakteristika, co je levicové a co je pravicové, není absolutní, ale relativní. To však ještě neznamená, že toto rozlišení ztratilo v globalizovaném kapitalistickém světě i v ČR opodstatnění.
Základním kritériem rozlišování těch, kdo se hlásí k levici a k pravici, je chápání pojmu rovnosti, vztah k sociálním nerovnostem, chtějí-li je překonávat, omezovat či chápou-li je jako přirozené. V tomto smyslu toto určení levice a pravice i při všech komplikacích spojených s praktickou politikou překonáno není.
Překvapuje mne také, že Uhl považuje termín "kapitalisté" za Gottwaldův slovník, jehož by se měla KSČM zbavit. Cožpak v soudobém kapitalismu, v němž finanční kapitál má takové možnosti expanze jako dosud nikdy, už kapitalisté neexistují?
Máme snad kapitalismus bez kapitalistů? A proč by se vlastně tohoto slovníku měla vzdávat strana, která se nezřekla ideálů socialismu a má kritický postoj ke kapitalismu?

Foto popis|

O autorovi| Zdeněk Jičínský, (Autor je poslanec ČSSD)