Proč nemohu volit zelené
Právo 
18.3.2006 | rubrika: Publicistika | strana: 14 | autor: František Janouch

Přečetl jsem si, že zelení pojedou ve volební kampani na řepku. To je jeden z mnoha důvodů, proč je nemohu volit. Pohonné hmoty vyráběné z řepky totiž spotřebují na svou výrobu více nafty, než poskytnou. Výroba bionafty používající slunečnicový olej vyžaduje o 18 % fosilní energie více než bionafta jako palivo poskytne. U bionafty s příměsí sójového oleje je to o 27 % více. Rozrůzněné spotřební daně, které mají zelení ve svém programu, tuto jednoduchou účetní úlohu pouze kamuflují. Energetická (zatím?) nevýhodnost výroby etanolu je maskována daňovými manipulacemi: výrobci na tom vydělávají, zeměkoule, která má omezené množství nafty, na tom prodělává.
Nedávno v ČT vystoupil belgický podnikatel, který chtěl pěstovat etanol v ČR: z hektaru prý lze získat až 1600 l paliva ročně (není to vlastně mnoho: kdybychom na veškeré orné půdě ČR vyráběli etanol, získali bychom pouze kolem poloviny dnes spotřebovávaných pohonných látek). Podnikatel však opomenul říci, kolik litrů nafty či benzínu by na jejich výrobu padlo. Jeho podnikatelský záměr byl však pravděpodobně promýšlen - se subvenční a daňovou politikou EU by na tom zřejmě vydělal.
Daňová politika mnoha států EU a dnes zřejmě i Unie jako celku může ve skutečnosti energetickou krizi prohlubovat, protože vytváří zdání, že energii vyrábíme, zatímco ji ve skutečnosti spotřebováváme. Před velkou energetickou krizí účetnědaňové manipulace neobstojí.
Před několika lety EU začala počítat náklady na výrobu elektřiny různými způsoby se započtením škod, které ta či ona výroba napáchá na životním prostředí, zdraví atd. Čísla, která byla zatím uveřejněna, jsou nadmíru zajímavá a jsou pro mne dalším argumentem, proč jsem přesvědčen, že zelení jsou obětí svých přání či jakéhosi voluntarismu. Jistě že podporuji výrobu maximálního množství energie z obnovitelných zdrojů. Zjistili si ale naši zelení přátelé, jaký je skutečný energetický zisk toho či jiného způsobu výroby energie?
Vysvětlím na příkladě: větrná elektrárna pracuje v našich podmínkách na 15-20 % instalovaného výkonu. Na její postavení (včetně transportu, stavby, všech materiálů, lidské práce), provoz (včetně náhradních dílů), zbourání a uvedení pozemku do původního stavu bylo použito určité množství energie. Větrník bude v provozu určité množství let (minus čas na údržbu). O kolik přesáhne množství vyrobené energie energii použitou na stavbu a provoz?
Přiznám, že odpověď neznám. Ale hnutí či politické strany, které mají obavy o budoucnost lidstva, musí mít přesné a ideologicky nezatížené odpovědi. S pomocí daňových subvencí lze vytvářet celá prosperující odvětví, která však ve skutečnosti pouze prohlubují přibližující se globální energetickou krizi.
Ke Straně zelených mám i řadu dalších výhrad. Zabývám se již skoro dvacet let příčinami a důsledky černobylské katastrofy. Strávil jsem v letech 1996-2000 pět let na Ukrajině (zastupoval jsem EU v jednom velkém mezinárodním vědeckotechnologickém projektu) a měl jsem téměř neomezený přístup k informacím. Před nedávnem se v Senátu konalo pod patronátem Strany zelených zasedání o Černobylu. Nebyl jsem na ně pozván. Pravděpodobně proto, že bych mohl klást nepříjemné otázky. Nebylo to poprvé, kdy se mně zelení vyhýbali.
Až se Strana zelených zbaví svých četných ideologických dogmat a předsudků, nevylučuji, že bych ji mohl podporovat, protože některé body z jejího předvolebního programu jsou zajímavé. Nyní ji ale volit skutečně nemohu.

Foto popis|

O autorovi| (Autor je jaderný fyzik a publicista)