17.03.2006 - Lukáš Bek - str. 03
Průzkum: ČSSD nejpřijatelnější

Nejpřijatelnější stranou je sociální demokracie. Vyplynulo to z včera zveřejněného výzkumu agentury Factum Invenio podle nově vyvinuté metodiky měření příklonu lidí ke stranám, který se uskutečnil na konci února.
„Celkově nejpřijatelnější stranou je ČSSD - má největší součet podílu svých voličů a relativně snadno oslovitelných příznivců. Její úspěch ve volbách záleží na tom, zda dokáže volební kampaň správně zaměřit na tuto část populace,“ uvedli autoři výzkumu.
Druhou nejpřijatelnější stranou je ODS, která má ve srovnání s ČSSD pevnější voličské jádro, a je proto kandidátem na vítěze voleb, vyplynulo z výzkumu.
Agentura zkoumala vztah lidí k jednotlivým stranám, například jak pevné je voličské „tvrdé jádro“. Respondenty mimo jiné výzkumníci podle vztahu k jednotlivým stranám rozdělili do čtyř skupin - na voliče, na lidi straně blízké; dále na ty, kterým je strana cizí, a na ty, kteří jsou pro stranu nedostupní.

Šanci bodovat mají i komunisté

ČSSD má poměrně málo nedostupných respondentů, tedy zásadních odpůrců (19,4 %). Ačkoli podíl voličů má oproti ODS slabší (23,5 %, zatímco u ODS je to 30,5 %), soc. dem. je další zhruba čtvrtině dotázaných blízká (23,7 %). Podrobné srovnání uvádíme v grafu.
„V případě KSČM průzkum potvrdil extrémně velkou skupinu zásadních odpůrců a naopak velmi malé zastoupení lidí, kteří vůči ní mají neutrální vztah. ,Tvrdé jádro‘ je ovšem s touto stranou silně identifikováno,“ napsali analytici o Filipově straně, která je podle dosavadních volebních preferencí a prognóz na třetím místě za ODS a soc. dem.
Factum upozorňuje, že vedle 18,8 procenta voličů má strana poměrně úzkou skupinu asi 9,6 procenta blízkých, které by mohla relativně snadno oslovit. „Tento výsledek signalizuje, že v krajním případě (například v situaci znatelného selhání dalších politických stran) by teoreticky mohla získat ve volbách více než čtvrtinu hlasů,“ napsali autoři výzkumu.
Poměrně silné tvrdé jádro mají i lidovci. Vedle pravděpodobného zisku 9,1 procenta hlasů disponuje „zásobárnou“ 15,7 procenta vlažnějších příznivců, které by mohla před volbami oslovit.
Strana zelených má nejméně zásadních odpůrců, na druhou stranu tvrdé jádro se zelenými není jednoznačně identifikováno. Kromě toho však má Bursíkova strana 30,2 procenta sympatizujících, a „má tedy největší růstový potenciál ze všech zkoumaných stran“.
V případě Unie svobody-DEU se vytvořila velká skupina zásadních odpůrců. Tvrdé jádro v podstatě neexistuje. Unie by se ještě mohla pokusit oslovit skupinu 15,5 procenta blízkých voličů.
Průzkum proběhl od 24. února do 1. března mezi 973 občany.

Graf

Struktura voličů politických stran podle průzkumu Factum Invenio (v %)

a - Lidé, kteří by stranu volili nyní
b - Voliči, které strana může získat
c - Hlasy, jejichž získání je pro stranu nepravděpodobné
d - Voličské hlasy pro stranu zcela nedostupné

a b c d 

ODS 30,5 12,6 30,6 26,3
ČSSD 23,5 23,7 33,4 19,4
KSČM 18,8 9,6 29,1 42,5
KDU-ČSL 9,1 15,7 46,9 28,3
zelení 7,9 30,2 43,9 18,0
PRÁVO - ti 

15.03.2006 - Zdeněk Jičínský - str. 16
Iluze o zelených

Podle průzkumů veřejného mínění by se mohla do Sněmovny dostat Strana zelených. Výsledky výzkumů a voleb jsou však dvě různé věci. Svého času se veliké přízni médií těšila čtyřkoalice, které by dalo hlas dokonce přes 30 procent občanů. V průběhu času se však ukázalo - průkazně v době voleb 2002, kdy však z ní zůstala již jen dvoukoalice - že to byla uměle nafouknutá bublina. Jak je to se zelenými, lze jen spekulovat.
Jen asi polovina občanů je spokojena s politickou situací. Nemálo občanů také neví, kterou stranu by měli volit, pokud vůbec k volbám půjdou. Jistý potenciál nerozhodnutých voličů, zvláště mezi mladšími, tu existuje a ten by z různých důvodů, možná i iluzí, se mohl přiklonit k zeleným. Při posuzování programových požadavků této strany i vystupování jejich představitelů je příznačné, že odmítají tradiční dělení na levici a pravici. To je podle nich překonané, neodpovídá poměrům ve světě i u nás. Tento postoj byl v ČR hodně rozšířen začátkem 90. let, zvláště v Občanském hnutí. Možná že předseda zelených Martin Bursík si jej nese ještě z té doby. Lze jej chápat i jako účelový manévr, aby se v předvolební době zelení mohli vyhnout jasným stanoviskům, kam patří, jaké mají záměry, pokud jde o možná politická partnerství. Z jasného odmítání jakékoli spolupráce s KSČM - vedle řady programových požadavků - je však zřejmé, že se řadí na pravici.
Slova jejich představitelů, že chtějí vnést do české politiky nový styl, zní sice hezky a patří do programového vybavení strany, která reaguje na pocit znechucení z dosavadního stavu parlamentní politiky, ale jejich věcný obsah i dosah je malý. Není vhodné v politice pěstovat velké iluze. Rozčarování z nich bývá značné a z deziluzí plynou někdy extrémní postoje. Malá parlamentní strana není sama s to změnit způsob jednání Sněmovny, zvýšit úroveň parlamentní kultury. Vztahuje se to i na zelené a jejich sliby tohoto druhu.
V této souvislosti pokládám za zajímavé, že i Petr Uhl, volební kandidát zelených, považuje za nezbytné opustit tradiční dichotomii levice a pravice. Napsal to v kritickém článku o směřování KSČM (Právo 7. 3.).
Podle Uhla by KSČM „měla opustit nejen Gottwaldův slovník (,kapitalisti‘), ale spolu s Paroubkem a Zemanem se rozloučit s dělením politické třídy i společnosti na ,levici‘ a ,pravici‘. Pokud jim ovšem o sociální solidaritu a sociální stát s rozumnou regulací trhu jde a nekoketují jen s ,levicovým‘ obratem ČSSD k poručníkování státu a k byrokratickému omezování práv a svobod a k laciným řešením problémů světa, viděného černo-bíle“.
Uhl v citátu neorganicky spojil věci různého druhu. Kritiku radikálního slovníku předválečné KSČ spojuje s již předvolebním odsudkem soc. dem. z pozice zelených, kteří se chtějí nadřadit nad rozdělení české politiky na levici a pravici.
Obsah pojmu pravice a levice se v průběhu času mění. Charakteristika, co je levicové a co je pravicové, není absolutní, ale relativní. To však ještě neznamená, že toto rozlišení ztratilo v globalizovaném kapitalistickém světě i v ČR opodstatnění.
Základním kritériem rozlišování těch, kdo se hlásí k levici a k pravici, je chápání pojmu rovnosti, vztah k sociálním nerovnostem, chtějí-li je překonávat, omezovat či chápou-li je jako přirozené. V tomto smyslu toto určení levice a pravice i při všech komplikacích spojených s praktickou politikou překonáno není.
Překvapuje mne také, že Uhl považuje termín „kapitalisté“ za Gottwaldův slovník, jehož by se měla KSČM zbavit. Cožpak v soudobém kapitalismu, v němž finanční kapitál má takové možnosti expanze jako dosud nikdy, už kapitalisté neexistují?
Máme snad kapitalismus bez kapitalistů? A proč by se vlastně tohoto slovníku měla vzdávat strana, která se nezřekla ideálů socialismu a má kritický postoj ke kapitalismu?

Foto popis|

O autorovi| Zdeněk Jičínský, (Autor je poslanec ČSSD) 

14.03.2006 - (gö) - str. 06
Bookmakeři věří více lidovcům než zeleným

Sázková kancelář Fortuna reagovala na růst preferencí Strany zelených a vypsala sázku na to, zda tato strana získá více hlasů než lidovci.
Kurzy hovoří ve prospěch KDUČSL. Na to, že získá více hlasů než její konkurent, stanovili bookmakeři Fortuny kurz 1,6:1, a že zvítězí zelení, je kurz 1,96:1. Kurzy na to, kdo bude premiérem: Mirek Topolánek (ODS) 1,6:1, Jiří Paroubek (ČSSD) 2,1:1, Miroslav Kalousek (KDUČSL) 19:1, Marin Bursík (Strana zelených) 33:1, Vojtěch Filip (KSČM)110:1. Sdělil to Právu Vít Chalupa. 

11.03.2006 - Alexandr Kramer - str. 19
Bursík pro pár křesel ochotně obětuje cokoli z programu své strany, říká Jakub Patočka

* Pane Patočko, jste šéfredaktorem Literárních novin, avšak pro tenhle rozhovor je podstatnější, že jste byl donedávna jednou z vůdčích osobností Strany zelených. Po vnitrostranickém střetu, v němž předsedu Jana Beránka porazil Martin Bursík, jste ze SZ vystoupil a prohlásil jste, že ve volbách do Sněmovny patrně neuspěje. Myslíte si to pořád?

V této chvíli preference Strany zelených prudce narůstají, takže je dost pravděpodobné, že se do Sněmovny dostane.

* V čem vidíte příčinu toho náhlého vzestupu?

Především v tom, že mnozí voliči doufají, že Strana zelených přinese na politickou scénu kvalitativně jinou, lepší politickou kulturu, než je ta, kterou představují současné parlamentní strany.

* V to mohli doufat i v době, kdy jste byl lídrem kandidátky SZ ve volbách do Evropského parlamentu, přesto jste tehdy pohořeli.

Myslím, že teď je situace výrazně odlišná v tom, že média, která jsou převážně pravicová, náhle ve Straně zelených ucítila cenného potenciálního spojence ODS, a proto se k ní začala chovat mnohem přívětivěji.

* Nedošlo k tomu obratu spíš proto, že Bursík je pro hodně voličů přijatelnější než Beránek a Patočka?

To je jistě legitimní teze, ale opět jsme u toho, že obraz politických stran i jejich lídrů v myslích voličů vytvářejí média. V době, kdy Stranu zelených vedl Jan Beránek, o ní čtenáři novin dostávali převážně negativní informace.

* Co vlastně bylo hlavním jablkem sváru mezi bývalým a nynějším vedením SZ?

Když to řeknu velmi stručně, tak právě to, že vedení Jana Beránka chtělo, aby Strana zelených usilovala o změnu politických poměrů v českých zemích, zatímco vedení Martina Bursíka chce být jejich součástí.

* Byl to souboj jakobínů s girondisty?

Podle mne to byl souboj idealistů s kariéristy a technology moci, pro který lze najít historicky bližší paralely v české politice. Tak jako Špidla podlehl Grossovi či Svoboda Kalouskovi, tak podlehl Beránek Bursíkovi. Gross, Kalousek a Bursík jsou politici z jednoho těsta - proto ostatně Bursíkovi nevadí představa, že se s Kalouskem ocitne v jedné vládě. Já samozřejmě cítím určitý díl odpovědnosti za to, že to ve Straně zelených takhle dopadlo a je mi líto, že ji v této chvíli nemohu veřejně podporovat.

* To skutečně neděláte, dokonce jste se vyjádřil, že nepovažujete za žádoucí, aby se SZ do Sněmovny dostala. Nemluví z vás hlavně zhrzenost z porážky?

Samozřejmě jsem si vědom, že taková interpretace mého postoje je nasnadě a mrzí mě, jestli si to někteří lidé myslí, ale ještě důležitější je pro mne říkat, co považuji za správné. A v této chvíli se opravdu domnívám, že volební úspěch Strany zelených nejenže neprospěje České republice, ale že neprospěje ani SZ samotné.

* Proč ne?

Protože ji ovládli lidé, kteří do ní nevstoupili proto, že smýšlejí „zeleně“, ale proto, že v ní vidí výtah ke kariéře. Pokud jim ten kalkul nevyjde, rychle z ní zase vystoupí, což by pro tu stranu bylo jedině dobře. A to i z ryze pragmatického důvodu: Stranu zelených totiž snadno může potkat to, co potkalo jiné strany, které nesplnily očekávání voličů. Martin Bursík a jeho skupina, jak jsem je poznal zblízka, prostě nejsou tou alternativou, za kterou se vydávají; lidé, kteří si myslí, že když budou volit Stranu zelených, dají hlas slušné politice, žijí v iluzi. Ve skutečnosti budou volit směsici ambiciózních politických manipulátorů, korupčníků... a několika izolovaných úctyhodných osobností, které dělají reklamu podniku, o jehož pravé povaze toho vědí velmi málo.

* A co o ní víte vy? Když vyslovujete tak tvrdá obvinění, měl byste být konkrétnější.

Pane kolego, než jsme začali tento rozhovor, požádal jste mě, abych se moc nerýpal v interních záležitostech Strany zelených, vzpomínáte si? A teď se sám ptáte, co o nich vím. Vím například, že Martin Bursík se kvůli tomu, aby porazil Jana Beránka, spojil s lidmi, kteří tu stranu tunelovali. A také s velice podivnými „podnikateli“. Vím, že do vedení karlovarské radnice instaloval tamního šéfa nechvalně proslulé bezpečnostní agentury. Vím, že masový nábor hlasů pro něj dělal se svými lidmi pán, který v obchodním rejstříku figuruje jako likvidátor asi deseti firem. Mám se rýpat dál?

* Ne, raději mi řekněte, zda změna ve vedení SZ znamenala i změny v jejích programových cílech.

Určitě ano, i když to možná není na první pohled zjevné. My jsme byli přesvědčeni, že základním politickým problémem dneška je ekonomická globalizace, ofenzíva neoliberalismu - jednoduše řečeno, vláda peněz. Proto jsme chtěli prosazovat systémové změny, ekologicky a sociálně citlivé alternativy ve zdravotnictví, ve vzdělávání, v mediální politice... Samozřejmou součástí našeho programu bylo posilování úlohy občanských iniciativ. Martin Bursík tento sjezdem schválený program nechal nedávno pokradmu odstranit ze stranického webu. Jeho volební program z něj v mnohém vychází, nečte se špatně, ale je záměrně mnohem vágnější, „pružnější“.

* Zpronevěřuje se klasickým „zeleným“ hodnotám?

Zpronevěřuje je příliš silné slovo..., ale za Jana Beránka bylo například jednoznačné, že Strana zelených vstoupí jen do takové vlády, jejíž programové prohlášení bude obsahovat pevně stanovené termíny pro odchod od jaderné energetiky. Bursíkova SZ na tom určitě trvat nebude. V obecné rovině vidím zásadní rozdíl v tom, že my jsme chtěli, aby se ekologická politika promítla do všech resortů, šlo nám o systémovou změnu; Martin Bursík se soustřeďuje spíše na jednotlivá technologická opatření, která koneckonců mohou prosazovat i všechny ostatní strany.

* Zjistil jste nějaký posun i v ekonomických a sociálních konceptech SZ? Nebo v oblasti zdravotní péče?

Posunem doprava je určitě například to, že v představě SZ o základní síti nemocnic je nyní setřen rozdíl mezi nemocnicemi veřejnými a soukromými. Ale, víte, podle mne Martin Bursík na tyto otázky nemá vůbec vyhraněný názor. On strávil asi osm let svého politického života jako liberál, další čtyři roky jako lidovec, poslední rok je zelený. Takže buď takto kuriózní vývoj prodělal jeho světonázor, nebo mu v politice šlo vždy hlavně o něj samého. K těm programovým záležitostem bych rád řekl jednu věc: myslím, že když zelený politik prohlašuje, že si umí představit vládu s ODS, tak tím vlastně říká, že mu na žádném programu vůbec nezáleží.

* Vy jste tlačil SZ ke spojenectví s ČSSD...

Ano, protože toto spojenectví považuji za přirozené. To, že zelení všude ve světě vstupují do koalic s demokratickou levicí, logicky vyplývá z faktu, že ekologické otázky lze efektivně řešit jen tehdy, když k nim přistupujete z hlediska celospolečenských zájmů. Ne pouze z hlediska zájmů těch nejsilnějších.

* Martin Bursík před měsícem na této stránce řekl: „My se můžeme dokonce stát kingmakerem - stranou, která rozhodne o tom, jak bude vypadat příští vláda.“ Má pravdu?

Teoreticky volby mohou dopadnout tak, že si Strana zelených skutečně bude moci vybírat, s kým půjde do vlády. Ale není to moc pravděpodobné. Pravděpodobnější je, že v podstatě jediné, co se jí bude nabízet, bude jít spolu s KDU-ČSL do koalice s vítězem voleb.

* Není i tohle jenom teorie? Když uvážím směřování Kalouskových lidovců a fakt, že Strana zelených si usnesením své republikové rady zakázala účast v menšinovém kabinetu podporovaném komunisty, vychází mi, že spojenectví s ODS je pro SZ vlastně jedinou možností, jak se dostat do Strakovy akademie.

Kdyby sociální demokraté a komunisté dohromady získali více než sto poslaneckých mandátů, ani Miroslavu Kalouskovi by patrně nezbylo, než aby se nad tím svým směřováním znovu zamyslel. Na druhé straně ani trochu nepochybuji o tom, že Martin Bursík se od první chvíle svého angažmá ve Straně zelených orientuje na koalici s ODS.

* Takže souhlasíte s Jiřím Paroubkem, když říká, že „voliči by měli vědět, že když budou volit stranu pana Bursíka, de facto volí předsedou vlády pana Topolánka“?

S tím souhlasím naprosto. A evidentně s tím souhlasí i ti pravicoví komentátoři, kteří dnes ve Straně zelených vidí „hráz proti rudému nebezpečí“. Prozaičtěji řečeno, SZ má být tím, kdo přivede k moci ODS. Pro mne to je ten největší paradox zelené politiky, s jakým jsem se v životě setkal.

* Pro úplnost ještě doplním, že Martin Bursík dal najevo, že Strana zelených nepodpoří menšinovou vládu sociální demokracie ani z opozice, neboť by se tím ocitla na jedné lodi s KSČM. Přitom tohle jí žádné usnesení nezakazuje. Co tomu říkáte?

Víte, my tady mluvíme hlavně o aritmetice, ale pro mne je podstatnější klást si otázky politickofilozofické. Jsem hluboce přesvědčen, že zelení by měli ve všech stranách podporovat ty síly a tendence, které celkově zvyšují šance demokraticky zvládnout základní civilizační problémy dneška. Včetně problémů ekologických. To znamená, že by měli vést dialog se všemi včetně komunistů... A samozřejmě také včetně pravicových stran, v nichž by měli hledat partnery v „otřesených konzervativcích“ typu Francise Fukuyamy, kteří si začínají uvědomovat hloubku krize, v níž se západní svět ocitl. U nás je bohužel problém v tom, že dnešní ODS je spíše stranou otřesných pragmatiků, kteří ideologickými floskulemi maskují snahu o osobní a skupinový prospěch. Jsou velmi mocní, velmi sebevědomí a nemají žádný zvláštní důvod k ideové sebereflexi. Takže bych skoro řekl, že v tomto okamžiku je zajímavější mluvit s komunisty, kteří nemají prakticky žádné mocenské pozice, a tedy jsou i méně nebezpeční.

* O čem hlavně byste s nimi chtěl mluvit?

O tom, jakými komunisty chtějí být - zda těmi, pro něž stále platí Poučení z krizového vývoje, nebo těmi, kteří se hlásí k manifestu Dva tisíce slov, napsanému tehdejším komunistou Vaculíkem a k jasnozřivé úvaze O naší nynější krizi jiného tehdejšího komunisty Karla Kosíka. O tom, zda navazují na Vysočanský sjezd, na Šikovy ekonomické vize, nebo se jen tak vezou na placatých postštrougalovských sentimentech... Podle mne je v bytostném zájmu Strany zelených všemožně napomáhat tomu, aby v Paroubkovi zvítězil Špidla nad Zemanem, aby v KDU-ČSL získali navrch skuteční křesťanští idealisté ... a aby se čeští komunisté proměnili v Socialistickou stranu Čech a Moravy s radikálně demokratickým, levicovým programem. Takový vývoj by zeleným skutečně rozšířil manévrovací prostor, a to nikoli na mocenskotechnologickém, nýbrž na ideově-programovém základě.

* Vraťme se k praktickému rozhodování, před nímž SZ bude možná brzy stát. Kdybyste ji stále ještě spolu s Janem Beránkem vedli -

- tak bychom důsledně trvali na tom, že jejím strategickým spojencem je především sociální demokracie. A že za žádných okolností nepodpoříme žádnou vládu s účastí ODS, ani KSČM.

* A menšinovou vládu ČSSD byste spolu s komunisty při hlasování o důvěře podpořili?

Ano, pokud by ta vláda ve svém programovém prohlášení zohlednila adekvátní část programových priorit Strany zelených. Já bych ji v tom případě rozhodně podpořil, protože bych to považoval za lepší variantu než jakoukoliv vládu vedenou ODS.

* Nemohla by Strana zelených coby nepostradatelný partner držet ODS ve společné vládě na uzdě?

Martin Bursík ujišťuje že ano, ale podle mne to je úplně pošetilá představa. On při těch koaličních jednáních - ať už s ODS, nebo s ČSSD -bude tím nejmenším u stolu, podle toho s ním samozřejmě budou zacházet. Uvědomme si, že v prostředí programové plytkosti prakticky všech subjektů, které se v té Sněmovně ocitnou, je stále tou nejpohodlnější a tudíž i nejpravděpodobnější variantou velká koalice. A že tenhle Damoklův meč bude neustále viset nejen nad stranou Zelených, ale i nad lidovci. Pokud by si Bursík skutečně myslel, že se svou nepočetnou skupinkou poslanců, která bude mít stěží sílu dnešní Unie svobody, může v případné koalici s ODS získat více než ceremoniální funkce pro sebe a pro jednoho až dva své kamarády, byl by bláhový fantasta. Já ho z toho ale nepodezírám. Podezírám ho, že za těch pár ministerských křesel ochotně obětuje cokoli z programu své strany... a pravicová média mu zato ještě zatleskají a označí to za velkolepý státotvorný čin!

* Teď musím připomenout, že Mirek Topolánek velkou koalici kategoricky odmítá a že Jiří Paroubek ji v pondělním Právu společně s Milošem Zemanem označil za „to nejtragičtější, co by se mohlo po volbách stát“.

A dnes taktéž na stránkách vašeho listu říká, že Bursík svým počínáním ponechává sociální demokracii prakticky jedinou možnost účasti na vládě, a tou možností je velká koalice s ODS - doufám, že ho cituji přesně. Mimochodem, vzpomínáte si, co v březnu 1998 říkali v podobné situaci Miloš Zeman a Václav Klaus? Nebylo to, že se ti dva nakonec dohodnou, tenkrát mnohem nepředstavitelnější, než je teď možnost dohody Paroubka s Topolánkem? A není z toho dnešního prohlášení Jiřího Paroubka zřejmé, že Bursíkova programově bezcharakterní koketérie s ODS je kontraproduktivní, protože snižuje v sociální demokracii zábrany vůči velké koalici?

* Kdybyste byl poradcem Jiřího Paroubka, co byste mu v téhle situaci poradil?

Řekl bych mu, že pokud chce s Martinem Bursíkem úspěšně bojovat o voliče, kteří váhají mezi mezi jeho stranou a Stranou zelených, nevystačí s varováním, že SZ je trojským koněm ODS; že je k tomu třeba, aby se sociální demokracie v daleko větší míře a věrohodněji než dosud prezentovala jako strana, která má na srdci ekologická témata, témata kvality života, témata občanské společnosti. A také jako strana, která je otevřená mladým lidem, chápe jejich problémy; tady mám například pocit, že premiér dělá chybu, když podceňuje černou kaňku jménem CzechTek... Obecně řečeno: současný lídr ČSSD by měl ukázat, že navazuje spíš na Špidlu než na Zemana; ostatně Vladimír Špidla porazil Klausovu ODS větším rozdílem a principiálněji, než se to kdy podařilo Miloši Zemanovi. Řekl bych, že v tom, nakolik se to Jiřímu Paroubkovi podaří, je ukryta odpověď na to, zda v příští vládě usedne on, nebo Martin Bursík.

10.03.2006 - Zdeněk Seiner - str. 13
Volební karty na Pardubicku rozdány

Všechny strany jdou do voleb s optimismem a neochvějnou vírou polepšit si

Jako poslední v Pardubickém kraji ohlásila svého lídra na volební kandidátce Unie svobody - Demokratická unie.
Stal se jím Tomáš Kopecký, krajský zastupitel, čtyřicetiletý profesor na chrudimském gymnáziu. ČTK to potvrdil manažer US-DEU Radek Zeman. Volební kandidátky všech politických stran, které mohou uvažovat v červnu o vstupu do Sněmovny, jsou tak kompletní.
Přestože celostátně US-DEU klesá, na Pardubicku má poměrně dobrou pozici, ač post předsedy krajské organizace opustil Petr Šilar a přestoupil k lidovcům. Unionisté jsou však stále prostřednictvím osobností zakotveni ve vědomí lidí na Pardubicku. Současného poklesu preferencí se neobává soc. demokracie Pardubicka. „Pokud by byl pokles trvalejší, bylo by to složitější. Ale zatím je třeba dál poctivě pracovat a přesvědčovat lidi, jako jsme to dělali doposud, a vše dobře dopadne,“ řekl Právu po krajské konferenci lídr ČSSD Radko Martínek.
„Možná jsme předčasně přetáhli přes hlavu deku sebeuspokojení a přesvědčení, že nás Paroubek na svých ramenou k vítězství donese. Zvýšíme tempo a jsme připraveni čelit mediálním atakům. Ty určitě přijdou,“ vzkázal ze zdravotní dovolené v zahraničí Miroslav Váňa, dvojka na kandidátce ČSSD.
Průzkumy veřejného mínění v preferencích favorizují Občanskou demokratickou stranu. Její lídr, starosta Chrudimi Ladislav Libý, by měl do Sněmovny vstoupit na třetí pokus. Dvakrát zůstal těsně za jejími branami.
„Chceme voličům nabídnout věcné argumenty a slušnost, obojí současné vládě chybí,“ slíbil na webových stránkách regionální ODS Libý. Teď dočasně ztrácí. Je mu vyčítáno, že nezachránil na jednání krajského zastupitelstva suverenitu chrudimské průmyslovky se stoletou tradicí. Tahounem bude asi dvojka na kandidátce Jiří Čepelka. Komunisté výrazně omladili kandidátku, do jejího čela postavili Václava Snopka. V pardubickém městském a krajském zastupitelstvu mnohokrát potvrdil, že bude hledat cestu z politické izolace KSČM. „Vytvářet bariéry je zbytečné a rozhodně to nebude součástí mé politické práce,“ řekl Právu.
Novým hráčem je Strana zelených. V Pardubickém kraji je lídrem překladatel a tlumočník Pavel Křivka, pro drtivou většinu voličů neznámý, volena bude spíš jeho strana. Do úplného výčtu chybí jen lidovecký lídr Pavel Severa. Byl nominován ze všech nejdřív, na volební viditelnosti pracuje už od loňského října.

Regionální mutace| Právo - Východní Čechy 

10.03.2006 - (gö) - str. 02
Filip: Strana zelených je jako shnilý meloun

PRAHA - Komunisté se podivují, že zatímco v Evropě zelení spolupracují s levicí, česká Strana zelených (SZ) avizuje jít po volbách do koalice s pravicí.
„Říká se, že Strana zelených jsou melouni. Navrch zelení, uvnitř červení. U nás jsou ty melouny uvnitř modré, nevím, jestli nejsou náhodou shnilé,“ prohlásil včera na tiskové konferenci šéf KSČM Vojtěch Filip.
Mrzí ho, že SZ je schopna zorganizovat demonstraci proti Temelínu a zablokovat i státní hranice, ale že není schopna demonstrovat na hranicích, když se do Česka dováží odpad. „Takové jednání Strany zelených považuji, mírně řečeno, za neprofesionální, možná spíše za populistické a vyzývající vlastně k bojkotu vlastních českých zájmů,“ dodal.
Předseda zelených Martin Bursík ČTK řekl, že věří, že voliči se budou při hlasování řídit programem jeho strany, ne jeho interpretacemi od politických konkurentů.

08.03.2006 - Jiří Paroubek - str. 16
Jak dál? Převzít opět iniciativu!

Měsíc únor je prvním z deseti měsíců v řadě, ve kterém došlo k poklesu volebních preferencí ČSSD.
Nejen to, na politickém kolbišti se dokonce objevil jev, v důsledku kterého se ČSSD vůbec nemusí po volbách stát stranou vládní. Strana zelených by se podle průzkumů nejen dostala do Sněmovny, ale ona také odčerpává podle všeho hlasy právě sociální demokracie. Má-li se tato pro ČSSD nepříznivá situace zvrátit, je nutné správně analyzovat příčiny poklesu a na základě toho nalézt další politický postup.
Prvním jevem, který negativně ovlivnil vývoj podpory ČSSD, je situace ve zdravotnictví. Projednávání jinak velmi potřebného zákona o neziskových zdravotnických zařízeních umožnilo politickým odpůrcům ČSSD (ODS a jejím politickým satelitům i KDU-ČSL) rozehrát hru o „rušení nemocnic“ sociální demokracií. Ve svých důsledcích - když ODS byla podpořena pravicovými médii - ČSSD tento boj o pacienta prohrála (alespoň pro tuto chvíli). Obyčejný občan byl frustrován sice virtuální realitou, o to však účinněji. Zákon jistě potřebný nepřišel ve správný čas. Měl projít v této podobě Sněmovnou tak před třemi lety.
Technokraticky správná a o pořádek se pokoušející, ale politicky necitlivá úhradová vyhláška byla dalším faktorem, který zapůsobil na občana nepříznivě. Zkrátka pořádek ve zdravotnictví se měl dělat tak o 2 až 3 roky dříve. Tehdejší vlády toho ovšem nebyly schopné. Nynější vláda na nerozhodnost tehdejších vlád chtě nechtě doplácí.
Musela „sáhnout“ do VZP, musí do ní dát vyšší peníze na státní pojištěnce, musí řešit dlouhodobou zadluženost organizací řízených ministerstvem zdravotnictví. A pokud by neřešila tyto dlouhodobě vytvořené problémy, ODS a KDU by je naprosto bezohledně využily v měsících před volbami.
Pokud by ministr zdravotnictví nešel do nucené správy VZP, stala by se VZP na jaře stejně epicentrem politických problémů. „Manifestanti“ ze Staroměstského náměstí by nepochybně také protestovali, tentokrát ovšem proti dlouhým lhůtám splatnosti svých faktur. A dodavatelé léků by se rovněž na jaře přihlásili o svou „libru masa“.
Od ministra zdravotnictví očekávám v této chvíli osobní inspekci nad lékovou vyhláškou platnou od 1. března, odstranění jejích případných tvrdostí. A stejný uvážlivý přístup očekávám při novele úhradové vyhlášky k 1. dubnu.
Druhým faktorem, který působil nepříznivě na volební preference, byl vliv médií. Mladá fronta Dnes, Lidové noviny spolu s jednotlivými novináři v dalších médiích produkovali vůči ČSSD jednu „aféru“ za druhou. A tak se stalo - a to bylo nepochybně i záměrem - že sociální demokracie nepokračovala po své programové konferenci v závěru ledna v konstruktivní prezentaci částí svého programu, ale stáhla se postupně do kruhové obrany. Poprvé po dlouhých měsících neurčovala sociální demokracie témata a tempo politického zápasu. Byla z aktivity zahnána do pasivity, ztratila iniciativu.
Třetím faktorem, který nepříznivě působí (a není to věc jednoho měsíce), je téměř totální pasivita regionálních představitelů ČSSD. Strana není v regionech vidět. Chybí chuť k politickým atakům vůči soupeřům, zejména tam, kde na radnicích v regionech je ČSSD zastoupena v koalicích s občanskými stranami. Kompromisnictví těchto funkcionářů přerůstá v pasivitu a z vedení volební kampaně se stává svého druhu osobní problém jen úzkého stranického vedení. Regionální funkcionáři někdy jakoby nechápou, že politické pozice ve městech, regionech a ústředí jsou spojené nádoby. Jinak řečeno, nebude-li ČSSD ve vládě, ztratí řadu pozic i funkcionáři „dole“.
Volební štáb zatím také nedokázal produkovat témata pro plánovité vedení volební kampaně. Vše se děje ad hoc, v zásadě nahodile.
Dalším nepříznivým faktorem byly zbytečné politické chyby. Dělal je i premiér a další vedoucí osobnosti strany. Nezvládnutá komunikace s veřejností kolem již bývalého náměstka ministra spravedlnosti Vyvadila, smlouvy s Vatikánem atd.
Některá média ve spolupráci s ODS trvale rozvíjejí pseudokauzy spojované s ČSSD: Unipetrol aneb „pět na stole v českých“ (žádná korupce se neprokázala), spekulativní prodej pozemků na Pozemkovém fondu (široce v této věci byli zastoupeni i členové jiných stran, v „síti“ však uvízli jen sociální demokraté), „kakaová aféra“ (poslanec Kraus nezpůsobil trestný čin, ani škodu, ani nezpůsobil někomu újmu). Naopak média nevěnují prakticky vůbec anebo ojediněle pozornost politikům ODS a KDU s jejich aférami (Topolánek, Tlustý, Kalousek atd.).
V médiích je tak vytvářena dlouhodobě atmosféra znechucující zejména voliče ČSSD, což ve svých důsledcích má vést ke snížení volební účasti pod 50 % a tedy k relativnímu posílení té strany (ODS), která má nejvíce motivované voličské jádro. Pravici a s ní spjatým médiím tedy jde o plné uplatnění polského návodu ve vedení volební kampaně.
Zvláštním fenoménem současné politické situace je to, že Strana zelených v průzkumech překročila pětiprocentní hranici hlasů potřebnou ke vstupu do Poslanecké sněmovny. Tím, že se její předseda Martin Bursík vyjádřil, že nepodpoří žádnou vládu, která bude podpořena (při hlasování o důvěře) komunisty, se de facto přihlásil ke koalici s ODS a KDU-ČSL.
V Německu i Rakousku je možné Zelené hledat na politické levici. U nás se jedná o hnutí pravičáků, stojící v pravém středu a chybně považované voliči za levostředovou formaci. Tento omyl voličů swingujících mezi sociální demokracií a zelenými může zcela nepochybně vést k ustavení vlády pana Topolánka s účastí či podporou zelených. A tak je tento projekt od začátku také připraven.
Bursíkovo vymezení vůči levici snižuje manévrovací schopnost soc. dem. na minimum a dává jí prakticky jedinou možnost účasti na vládě, a to i zřejmě tehdy, bude-li po volbách nejsilnější stranou. A tou možností je velká koalice s ODS, jejíž uzavření s touto vedoucí garniturou a s tímto programem/neprogramem ODS by ČSSD mohlo politicky zničit.
S výsledky této analýzy se obrátím na čelné osobnosti ČSSD, volební lídry a manažery s návrhem opatření a postupů, jak zvrátit nepříznivý vývoj voličské podpory ČSSD v posledních, tedy únorových týdnech.

Foto popis|

O autorovi| Jiří Paroubek (Autor je předseda vlády) 

04.03.2006 - Rudolf Voleman - str. 17
Přísná bezpečnostní opatření vládla v Thermalu

Krajští lídři v předvolební televizní diskusi Karlovarské příliš nenadchli

Přísná bezpečnostní opatření vládla v karlovarském hotelu Thermal při čtvrtečním vůbec prvním přímém předvolebním přenosu pořadu Otázky Václava Moravce speciál, při kterém se zpovídají novinářům a divákům lídři nejsilnějších politických stran.
Na karlovarském pódiu tak zasedli Jaroslav Fiala (ČSSD), Miloš Patera (ODS), Pavel Hojda (KSČM), František Straka (KDUČSL) a Pavel Žlebek (Strana zelených). „Bylo to něco nového,“ shodovala se při odchodu z pódia pětice kandidátů. To už věděli, že nejlépe obstála ODS, jejíž kandidát získal přes 4200 esemesek, na druhém místě byl kandidát KSČM Hojda – přes 3000.
Během přenosu mohli televizní diváci posílat své hlasy textovými zprávami jednotlivým lídrům. Vyhrál Patera s 35 %, druhý byl Hojda s 25,7 %, třetí Fiala s 15,4 %, předposlední Žlebek s 13,6 % a poslední zůstal Straka s 10,3 %.
Lidé však odcházeli spíše s rozpaky. „Přišel jsem se sem podívat, protože se stále rozhoduji, komu dám svůj hlas ve volbách. Po tom, co jsem tady ale viděl, možná spíš zvážím, zda vůbec půjdu volit. Bylo to strašné,“ kritizoval jeden z diváků na odchodu z Thermalu.

Přes bezpečnostní rámy

Rozdíl proti běžným politickým debatám bez televizních kamer v přímém přenosu byl poznat už při vstupu do hotelu Thermal. V šatně na pultu ležela upozornění například na zákaz vstupu se zbraněmi nebo se zapnutými mobilními telefony.
Nad schodištěm v předsálí stály dva bezpečnostní rámy s nesmlouvavou ochrankou. Fotografové se divili, když museli před nimi zapínat fotoaparáty, aby ochranka zkontrolovala, zda v nich není uschována nějaká zbraň.
Dámy se divily, že mají otevírat voňavky, aby se zjistilo, jestli není v lahvičce pepřový plyn.
Pánové museli převracet opasky u kalhot, zda tam něco neskrývají. První zkoušky moderátora Václava Moravce zahájily ještě bez lídrů politických stran už před devatenáctou hodinou, přestože přímý přenos zahajoval až o dvě hodiny později. Hodinu před přímým přenosem si do svých židlí sedli už lídři a zahájila se debata.
„Teď nebudu odpovídat, až v přímém přenosu,“ bránil se při zkoušce lídr ČSSD Jaroslav Fiala, když se jej moderátor zeptal na program strany v kulturní oblasti. Nakonec se rozpovídal, když jej Moravec ubezpečil, že v přímém přenosu dostane jinou otázku.
Přímý přenos ale proběhl poměrně hladce. Diváci či oponenti z řad lídrů museli občas poradit v politice nezkušenému Strakovi, který si například nemohl vzpomenout, že klášter v Teplé stojí právě v Teplé, takže mu poradil lídr KSČM Pavel Hojda.
Moderátor Moravec mu musel zopakovat jednu z posledních otázek.
Průběh pořadu nenarušili závažným způsobem ani zástupci malých politických stran, kterým se nelíbilo, že se nemohou také zúčastnit debaty na pódiu.
„Bylo to myslím živé a zajímavé. O plakátu NezDem, který během pořadu rozvinuli zástupci této strany, jsme věděli. Pokud ty plakáty nemají na tyčích a nemlátí s tím ostatní, tak to omezovat nebudeme,“ krčil rameny dramaturg ČT Aleš Poledne. Kritičtější byl ale moderátor Moravec.
„Zástupci malých stran zneužívají situace a berou lidem z regionu prostor pro otázky na lídry. Považuji to za neslušné. Jinak ale bylo publikum fantastické,“ komentoval Moravec.
Mezi diváky totiž byli zástupci jednotlivých politických stran a seskupení, které pořad v rozhodování při volbách nikterak neovlivnil a které se ho snažili využít k propagaci programů svých stran a kritice ostatních.

***

Jak hlasovali diváci
Jméno lídra pol. strana hlasů
1. Miloš Patera ODS 35 %
2. Pavel Hojda KSČM 25,7 %
3. Jaroslav Fiala ČSSD 15,4 %
4. Pavel Žlebek SZ 13,6 %
5. František Straka KDU-ČSL 10,3 %

Foto popis| Moderátor Václav Moravec ve čtvrtek večer v Malém sále hotelu Thermal v Karlových Varech těsně před zahájením přímého přenosu pořadu České televize Otázky Václava Moravce speciál s účastníky diskuse Jaroslavem Fialou (ČSSD), Milošem Paterou (ODS), Pavlem Hojdou (KSČM), Františkem Strakou (KDU-ČSL) a Pavlem Žlebkem (Strana zelených).
Foto autor| Foto PRÁVO – Rudolf Voleman

Regionální mutace| Právo - Střední Čechy 

03.03.2006 - Alexandr Mitrofanov - str. 09
V prostoru a v čase

O Straně zelených si mnoho lidí stále myslí, že jde o partu polobláznů, kteří trpí vyšinutím zčasu a prostoru, protože vnímají pouze žáby a čolky. Účastníci včerejší volební prezentace SZ tuto zakořeněnou představu chtěli vyvrátit.
Na prezentaci - vzhledem k předchozí pověsti zelených neočekávaně - zavládla ukázněnost a realismus. Pestrý soubor krajských lídrů se vyhnul předvádění vlastních osobností. To by přece mohlo vést od Petra Pávka, který i vizáží se podobá úspěšným mladým mužům s pravicovým přesvědčením (ostatně vzešel z ODA), až k dlouhovlasému Stanislavu Pencovi, který neměl zábrany veřejně sdělovat davům telefonní číslo premiéra.
Místo toho se každý z řečníků věcně vyjádřil ke své části programu. A Dana Kuchtová, kterou veřejnost zaznamenala především jako protijadernou aktivistku zJihočeských matek, ve funkci místopředsedkyně SZ pronesla něco na způsob kréda současných zelených. Pověděla, že ačkoli jí to nepůjde zrovna snadno, musí se učit novým přístupům, protože už nepůsobí v nevládní organizaci, nýbrž v politické straně. Řekla to v souvislosti s tím, že zelení uznali plány na okamžité nebo brzké zrušení jaderné energetiky v ČR za iluzorní. Z tohoto důvodu nebyla ochrana životního prostředí v programu Prioritou s největším P. Zaujala však čestné místo.
V programu se nedá přehlédnout návrh na zrušení přijímaček na střední a vysoké školy, odmítání školného na VŠ, zesílená ochrana spotřebitele, omezení poslanecké a senátorské imunity či zákaz jízdy kamiónů o víkendech.
Kontroverze však čekají zelené při prosazování dalších priorit. Nemluvím teď jen o citlivém bodu adopce dětí homosexuálními páry. Určitě narazí při debatách o zavedení ekologické daně, která by zdražila energie (jako protiargument uvádějí, že by zároveň snížili odvody na zdravotní a sociální pojištění). A samozřejmě nejvíce dotazů bude na financování velkorysých projektů.
Teze zelených, že například zvýšení platů učitelů lze zajistit "snížením korupce ve veřejných zakázkách, snížením byrokracie a zrušením škodlivého záměru dálnice D 3", je slabá. Stejně jako příslib, že zatočí s korupcí. Naše politická třída je na korupci zvyklá a hrstka - byť ukázňujících se - idealistů ji ztoho nevyléčí.
Do Sněmovny se tedy chce dostat strana, která disponuje souborem politicky i lidsky různorodých lídrů. Někteří však nemusí uhlídat své ego. Má zajímavý program, ale jde s ním v něčem hlavou proti zdi. Kdyby měla dodržet své priority, tak by se zákonitě dostala do opozice, protože její záměry zní jako relaxační hudba uprostřed kakofonie, která však vládne a nehodlá se měnit.
Přesto si myslím, že o této partě zelených už nelze říci, že je mimo prostor a čas. Nejen kvůli tomu, že potlačila elitářství svých předchůdců ve stranickém vedení. Hlavní důvod spočívá v tom, že jako jediná u nás se Strana zelených zabývá reálnou a velmi blízkou perspektivou - dnem, kdy dojde ropa. Kdo má malé děti, myšlence na jejich život v budoucím světě neujde.

03.03.2006 - Petr Janiš - str. 01
Zelení pojedou v kampani na řepku

Strana zelených včera oficiálně zahájila svou kampaň. Ve volebním programu nazvaném Kvalita života navrhují privatizovat ČEZ, vozit kamióny od pátečního poledne do nedělní půlnoci po kolejích, odklonit ekonomiku od ropy a atomu, zavést volební právo od 16 let či přímou volbu prezidenta, starostů a hejtmanů.
Protože se do roku 2010 očekává vrchol světové těžby ropy, zelení navrhují postupně opustit ropnou ekonomiku a zvýhodňovat alternativní paliva. To prakticky předvedou v kampani, kdy jejich volební auta bude pohánět řepkový olej, podle šéfa zelených Martina Bursíka výhodný i ekonomicky, protože se nedaní.
Automobily budou tankovat své stoprocentní biopalivo na dvou místech v republice. Jedna nádrž bude v Praze, druhá na Moravě. „Vždycky naplníme celou nádrž a na tu ujedeme tisíc kilometrů,“ přiblížil Právu Bursík. Kdyby olej náhodou došel, zelení natankují naftu, protože obě paliva lze ve vozech Škoda Octavia, které má SZ zapůjčeny, nahradit.
(Pokračování na str. 2)

(Pokračování ze str. 1)
Zelení prosazují školství bez bariér, tzn. bez přijímacích zkoušek na střední i vysoké školy a bez školného. Zároveň chtějí zvýšit platy učitelům. Podle Bursíka nejde o nerealistický cíl, i když se finanční zátěž zvýší. Zdroje chtějí zelení nalézt díky potlačení korupce různými nástroji, z procesních a personálních auditů na ministerstvech, které odbourají byrokracii. Dalším finančním zdrojem má být postupná privatizace částí ČEZ a evropské fondy.
Některé návrhy mohou být atraktivní pro mladé lidi. Podle údajů, které Právu poskytl Český statistický úřad, získá poprvé právo volit poslance asi 500 tisíc lidí. Stát v energetice podle zelených „zcela selhává v obhajobě zájmů spotřebitelů – občanů, i ve vytvoření konkurenčního prostředí“. Zelení jsou proti novým jaderným elektrárnám.
V navrhované daňové reformě by vyšší sazbou zatížili elektřinu – nejvíce tu, kterou nevyrábějí ekologické zdroje – dále uhlí, zemní plyn a letecký benzín. Naopak by se snížily odvody na zdravotní a sociální pojištění. Chtějí zrušit minimální živnostenskou daň. Investiční pobídky by se zaměřily na malé a střední podnikatele.

Za recept až 50 korun

Podle zelených by měli v budoucnu lidé zaplatit za vypsání receptu 30 až 50 korun, ale neexistovaly by doplatky za léky. Chronicky nemocní by přitom měli právo na vypsání více léků na jeden recept, například dávky na dva měsíce. Výjimky by platily i pro vybrané diagnózy.

02.03.2006 - Jiří Franěk - str. 09
Sebevrazi

Sloupek

Dnešní klidná síla Miroslava Kalouska není zřejmě totéž co někdejší klidná síla Josefa Luxe. V čem ten rozdíl spočívá, o tom by se dalo dlouze diskutovat, podstatný však je důsledek: KDU-ČSL může mít potíže ve volbách do Sněmovny.
Nicméně zázraky se dějí a tím zázrakem mohl být volební program, plný přesvědčivé klidné síly a značně odlišný od konfekční politické slibotechny, kterou nabízejí všichni. Přiznám se, že jsem až do předvčerejšího dne očekával přinejmenším pokus o něco na ten způsob - a že jsem se mýlil. Snižování daní umí nabízet každý politický trhovec, ale přikořenit to poplatky na vysokých školách a takzvanou spoluúčastí pacientů od vyšetření u lékaře přes nemocnici až po recept, to přinejmenším v této době zavání sebevraždou. Zázrak se tedy nestal, děj se vůle Páně.
Body za originalitu si mohou započítat zelení. Ledva jim nadějně naskočily preference a začalo se vážně hovořit o možnosti, že získají několik poslaneckých křesel, rozhodli se započít diskusi o možnosti adopce dětí homosexuálními páry. A nemohli si pro zveřejnění toho nápadu vybrat nešťastnější dobu, než je právě tato - sotva se zazdálo, že by se ve Sněmovně mohla sejít potřebná stojedničková většina hlasů pro odvrácení prezidentského veta a prosazení zákona o registrovaném partnerství homosexuálů v jeho současné podobě - tedy bez možnosti adopce. Ještě pravděpodobnější však je, že tato vylepšená představa homosexuální rodiny donutí dost lidí své sympatie vůči čtyřprocentní menšině přehodnotit.
Pokud ovšem svůj nápad nakonec nepřehodnotí sama Strana zelených, neboť některé její členy a sympatizanty to vyděsilo a nabádají zatroubit k ústupu.
Do třetice všeho zlého svolala včera tiskovou konferenci ODS, zřejmě vedena touhou ujistit občany o své trvající bezradnosti. Její tradiční sebevražedné téma se jmenuje rovná daň a jako by nestačilo, že o něm už dlouho pochybuje i nemalá část jejích voličů, Topolánek a spol. znovu a znovu rozmatlávají, co nejsou schopni domyslet.
Na internetových stránkách ODS teď najdeme daňovou kalkulačku, která každému umožní vypočítat si, o kolik by se mu při patnáctiprocentní dani zvedl plat. Ale nikdo vám stále nepoví, kolik si lidé budou muset dobrovolně povinně šetřit na penzi a kolik bude stát rohlík. Řešení je však prý hned několik. Možná se do roka zvednou důchody, možná by potraviny mohly být zcela bez daně, což ovšem Brusel sotva dovolí, možná se něco konkrétního vyklube buď před volbami, anebo až po volbách. Možná že zdroje jsou.
v

02.03.2006 - (mhr) - str. 11
Zimní folklórní scéna nabízí v supermarketu pět koncertů

Novinkou kulturní scény v Olomouci je letos Zimní folklórní scéna v prostorách supermarketu Terno.
V rámci projektu se má uskutečnit celkem pět koncertů, a to vždy v pátek od 17 hodin. Přehlídku zahájila 24. února lidová muzika Frgál z Olomouce, zítra se v Ternu představí folklorní soubor Šumica z Náměště na Hané.
Projekt připravila Strana zelených a jeho hlavním koordinátorem je její krajský předseda Pavel Andrš, který je znám mj. i jako organizátor populární Letní folkové scény na Michalských schodech v Olomouci.
„Akcí chceme podpořit moravský folklór a cílem projektu je zároveň zatraktivnění nákupu v českém maloobchodním řetězci, který nabízí v hojné míře také výrobky českých a regionálních výrobců. Chceme také ocenit významné sponzorské a podpůrné aktivity Terna ve prospěch neziskových organizací, které se starají o handicapované,“ řekl Právu Andrš.
Koncerty bude podle něj doprovázet tzv. zelený jarmark, na němž se představí řada regionálních výrobců a řemeslníků. „Počítáme například s prezentací dráteníků, brašnářů, kovářů a dalších výrobců,“ dodal Andrš.

Regionální mutace| Právo - Olomoucký kraj 

01.03.2006 - Jitka Götzová - str. 03
Filip si s Grebeníčkem posílá jen e-maily

Expředseda si rozmýšlí účast na startu volební kampaně

Komunikace mezi předsedou KSČM Vojtěchem Filipem s jeho předchůdcem Miroslavem Grebeníčkem se v posledních dnech zúžila pouze na e-mail.
„Opravdu Tě žádám znovu o zvážení svých časových možností a jako vedoucího kandidáta v brněnském kraji Tě čekám na tomto významném stranickém aktivu (sobotní zahájení volební kampaně),“ napsal Grebeníčkovi šéf komunistů v pondělí. Zda ho Grebeníček, který svou účast zpochybnil kvůli směřování KSČM, vyslyší, je stále ve hvězdách. „Teď právě chystám dopis panu předsedovi Filipovi. On bude první, kdo se dozví, zda ano, nebo ne. Dozví se, co si o věci myslím a kde budu, “ řekl včera na dotaz Práva bývalý předseda. E-mail má obdržet adresát dnes ráno.
Filip ve svém dopise vyvrací Grebeníčkovi obavy z tzv. sociáldemokratizace KSČM. Zdůrazňuje, že oba chtějí být v důsledně levicové straně s „komunistickým charakterem“ a „nedá se zastrašit ani zkorumpovat“. Expředseda napsal minulý týden otevřený dopis Filipovi, v němž zpochybnil svou kandidaturu v červnových sněmovních volbách i účast na sobotním zahájení kampaně v pražském Kongresovém centru.
Zpráva o Grebeníčkově dopise se stala v KSČM rozbuškou, přestože členská základna byla informována jen z médií. Dopis expředsedy i Filipovu odpověď mají podle předsedy obdržet všichni účastníci sobotního shromáždění.
Mnozí komunisté míní, že Grebeníček před volbami KSČM poškozuje. A netají se názorem, že expředseda stále nemůže unést svůj odchod z čela komunistů. Dokládají to jeho vyjádřením ve zmíněném dopise, že je ochoten se politické funkce (poslance) vzdát „kdykoliv se najde někdo, kdo by ji vykonával lépe“.

Na umělce nesází

I když se na kampani komunistů budou podílet různé osobnosti, špičkoví umělci zváni nejsou. „Ti tam opravdu nebudou. Máme hudební kapely, jenže je to stále ve stadiu příprav, takže je předčasné je jmenovat,“ řekl Právu Viktor Pázler, člen pražské rady.
Komunisté považují za vyhozené peníze najímat si umělce. Odkazují na zkušenost soc. demokratů, jejichž kampaně se zúčastnilo několik významných zpěváků a hudebníků, z nichž někteří se netajili, že hlas ČSSD nedají.
Kdo z osobností se objeví v Kongresovém centru, nechce nikdo prozradit. Jistý je podnikatel řeckého původu, hudebník Statis Prusalis. „Ten má naši legitimaci. Představí svůj komponovaný pořad, v němž účinkuje asi skupina deseti mladých lidí,“ uvedla mluvčí komunistů Monika Hoření.
Podle ní si krajské rady samy chystají doprovodný kulturní program, takže většinou využijí regionální umělce. To potvrdil Právu i olomoucký lídr Alexander Černý, který ale podle svých slov není příznivcem „podbízivé“ kampaně, kde se lákají občané na kdeco a kdekoho: „Nemám žádné své osobní suvenýry typu kalendáříků. Všechno je stejně jen o kandidátech a faktech.“
Také pražský lídr František Beneš zatím nepřemýšlí o uměleckém doprovodu kampaně v hlavním městě. „Vím, že se půjdu omladit i muzikou 30. dubna na Letnou, kde mladí komunisté chystají pálení čarodějnic,“ řekl Právu.
Podle informací Práva je už jasné, že 1. máj budou komunisté slavit na Výstavišti a nikoliv na Letné. A poté přesně za měsíc se sejdou komunisté na závěr kampaně na pražském Václavském náměstí.

01.03.2006 - (trj) - str. 03
Zelení se chystají rozjet diskusi o adopci dětí homosexuály

PRAHA - Strana zelených se chce bít za práva homosexuálů a chystá se otevřít celospolečenskou diskusi o adopci dětí bez ohledu na sexuální orientaci osvojitelů. Slibuje to ve svém volebního programu, v kapitole o rovnosti šancí mužů a žen.
„Zelení chrání při adopci zájmy dítěte. Děti žijící ve společných domácnostech homosexuálních párů musejí mít stejná práva jako děti žijící v heterosexuálních rodinách,“ stojí v programu.
Program upozorňuje na fakt, že neadoptované dítě, které žije v homosexuální domácnosti, není nijak právně chráněno v případě úmrtí biologického rodiče a „hrozí mu institucionalizace“. „Zelení podporují adopci dítěte partnerem biologického rodiče,“ konstatuje program, s nímž představitelé strany seznámí veřejnost ve čtvrtek.
Pokud jde o adopci cizích dětí homosexuálními páry, zelení jednoznačné stanovisko nemají, chtějí o věci diskutovat. Ze studií a zkušeností ale podle zelených vyplývá, že možnost homosexuálů osvojovat si děti nemá vliv na demografickou křivku populace.
Jasno u zelených panuje v tom, že bez uzákonění registrovaného partnerství bude homosexuální menšina stále omezena na právech. „Homosexuální páry jsou diskriminovány, protože nemohou po sobě dědit, nemají právo na informace o zdravotním stavu partnera, nemají právo přechodu nájmu v případě úmrtí jednoho z nich, nemají právo odepřít svědeckou výpověď,“ píše se v programu zelených.
Zákon o svazcích gayů a lesbiček čeká po prezidentově vetu na hlasování Sněmovny. Právo na adopci dětí neobsahuje. 

28.02.2006 - Petr Janiš - str. 04
Zelení si na kampaň půjčí až 13 miliónů

Strana zelených (SZ) hodlá na svou volební kampaň vynaložit až 20 miliónů korun. Jedná se sponzory a hlavně o komerčním úvěru. Podle sobotního usnesení republikové rady SZ by jeho výše neměla přesáhnout 13 miliónů korun.
Jaké plánují zelení náklady, Právu řekl šéf strany Martin Bursík. „Řekněme, že to bude v rozmezí mezi 15 a 20 milióny korun. Je to v jednání, záleží to na aktivitě sponzorů,“ uvedl.
Některé dary prý už zelení obdrželi a při jejich přijímání se řídí dvěma hledisky: etikou a souhlasem sponzorů s jejich zveřejněním ve výroční zprávě. A jaké je ono etické hledisko? „To znamená, že přijímáme dary jen od firem, které nejsou v rozporu s politickou linií zelených,“ vysvětlil Bursík.

Peníze ze zahraničí? S těmi prý nepočítají

K úvěru Bursík nechtěl zatím sdělit podrobnosti. A nepravděpodobná je pomoc od zelených v zahraničí, s níž by pomohl třeba europoslanec za německé zelené Milan Horáček. „Finance ze zahraničí nejsou podle mého odhadu pravděpodobné,“ sdělil Právu manažer volební kampaně SZ Petr Hrdina. To řekl i Bursík: „V principu je to tak, že evropští zelení nemohou sponzorovat nějaké partnerské strany.“
Kalkulace zelených - založené na různé úrovni účasti voličů ve sněmovních volbách, kdy každá strana, která překoná hranici 1,5 procenta obdržených hlasů, dostane za jeden hlas stokorunu - počítají po volbách s vyrovnaným hospodařením. Zelení tvrdí, že české zákony dávají politickým stranám dostatečný prostor k transparentnímu financování. „V ČR to na první pohled vypadá tak, že nebohým politickým stranám nezbývá nic jiného, než udržovat úzké klientelistické strany s řadou významných a dominantních firem,“ řekl Bursík. Skutečnost je podle něj jiná, příspěvky stranám od státu představují relativně slušný příjem, „se kterým se dá žít a není žádná potřeba v té věci podvádět.“
Podle Bursíka lze říci, že žádný finanční kostlivec po někdejším vedení zelených ze skříní nevypadl. Nečekané dluhy po předchůdcích řešilo minulé vedení SZ, její expředseda Jan Beránek dohodl splátkový kalendář a straně pomohl 900tisícový roční příspěvek, který dostává za mandát senátora Jaromíra Štětiny. Staré dluhy už prý nehrozí.
„Jednak nad tím máme kontrolu, jednak víme, o co jde. Už jsme to zahrnuli do rozpočtu, abychom dokázali po volbách vyčistit stůl a financovat podzimní kampaň,“ přiblížil Bursík.
O podrobnostech kampaně a o volebním programu chtějí zelení informovat ve čtvrtek. Pozvánka na akci má podobu skládací zelené vlaštovky.
ČSSD zatím počítá se 100 milióny na kampaň, ODS s 80 milióny. 

27.02.2006 - (gö, ČTK) - str. 03
Strana zelených schválila volební program

PRAHA - Prioritou Strany zelených je kvalita života, což je i název jejich programu, s nímž jdou do červnových voleb. „Tohle téma nejvíc rezonuje v oblastech, kde je kvalita života nejnižší, což je kromě severní Moravy, severozápadních Čech i hlavní město,“ řekl včera Právu předseda strany Martin Bursík.
Volební program v sobotu v Praze schválila republiková rada SZ.
Zelení chtějí prosazovat mj. zákon o regulaci prostituce, jsou pro zákaz kouření v restauracích. Podporují rovněž přijetí zákona o registrovaném partnerství. Pozornost věnuje strana také ochraně spotřebitelů. Na kulturu by podle zelených mělo jít procento státního rozpočtu. Kampaň zahájí strana, která má více než 1200 členů, ve čtvrtek.

25.02.2006 - Lukáš Bek - str. 11
Lidé nejsou naštvaní, jsou spíše zklamaní a dezorientovaní, říká šéf STEM Jan Hartl

* Podle únorových dat STEM poprvé od loňského léta poklesly preference ČSSD, naopak posílili komunisté a zelení. Čím si to sociální demokraté způsobili?

Pokles preferencí ČSSD je dán logickým vývojem, který reaguje na jejich velmi dynamický nárůst po nástupu Jiřího Paroubka. Byl natolik výrazný a natolik rychlý, že pochopitelně nemůže trvat do nekonečna. Pravidelně se vždy zvolňuje tehdy, kdy vládní představitel musí sáhnout i do nepopulárního balíku opatření. V této chvíli bych určitě neviděl situaci jako dramatickou. Nejpodstatnější z hlediska vývoje preferencí je období těsně před volbami. Je důležité, zda strana vchází do této koncovky v situaci, kdy má v očích veřejnosti charakter strany na vzestupu. Podstatná otázka pro sociální demokracii je, zda se jí podaří dosažené preference stabilizovat.

* Neukazuje se však, že politický styl „buldozer“ premiéra Jiřího Paroubka má své limity?

Samozřejmě. Možné je také to, že apel na veřejnost, který se ukazoval úspěšný v první fázi, nemusí být už účinný v etapě, kdy jde o obhajobu dosažených pozic. Je třeba pečlivěji vážit kroky, propracovat oslovení voličů v oblastech, které vláda třeba doposud svou činností nepokrývala. To nepochybně.

* Je podle vás možné, že Paroubek nakonec na svou razanci doplatí?

Těžko soudit, k tomu nemáme bezprostřední data. Je nepochybné, že veřejnost volala po silném, rázném politikovi, který by byl protikladem váhavosti, neurčitosti, rozbředlosti politického vedení v minulém období. Je to volání po něčem, pro co dokonce ani nemáme český ekvivalent. Ono silné vedení -„strong leadership“ - bývá hlavním činitelem ve volbách. A tuto představu Jiří Paroubek naplňoval. Nutně musela přijít otázka, kdy se tou razancí, nebo jak říkáte charakterem „buldozeru“, dostane do pozice, kdy už nemůže dál. V tu chvíli bude potřeba znovu uvážit jak věcný apel k veřejnosti, tak i jeho formu. Charakter naší politiky je dlouhodobě neurčitý, věcně nezakotvený, zato však plný emotivních personálních útoků, které jakoby maskují tu věcnou prázdnotu. Tady je na vině nejenom sociální demokracie, ale také ODS a ostatní strany. Bohužel je to taková vleklá nemoc naší politiky.

* Občanští demokraté se netají nadějí, že ČSSD poškodí ministr zdravotnictví David Rath svými ráznými kroky v citlivém zdravotnictví. Očekáváte to?

David Rath je velmi rozporuplným politikem. Má vyhraněný tábor příznivců, kteří ho vnímají jako zachránce dlouhodobě problematického resortu. Z druhé strany má velmi vášnivé odpůrce a bez jakékoli nadsázky se dá říct, že David Rath je nejkonfliktnějším politikem na naší politické scéně a že z hlediska výrazných antipatií je také politikem nejproblematičtějším. Samozřejmě pro Jiřího Paroubka může být užitečný v tom, že učiní kroky, ke kterým se nikdo z předchozích ministrů neodvážil. Z druhé strany může antagonizovat velkou část společnosti a v této souvislosti to může být politicky problematické.

* Jaká by z hlediska veřejného mínění mohla být Rathova úloha v kampani?

Radikální, razantní a konfliktní politik Rathova typu může sehrát v předvolebním klání užitečnou roli v tom smyslu, že vytvoří prostor pro premiéra, aby nemusel být on sám tak vypjatě konfliktní. To je důležité, protože naši občané nejsou zvyklí vidět politiku jako zákonitý střet názorů. Střet není veřejností vnímán jako něco potenciálně očistného, ale naopak jako projev nekázně a nekultivovanosti ze strany politiků.

* Měl by se politik řídit výzkumy veřejného mínění?

Použil bych jiné sloveso, řekl bych, že politik musí znát a analyzovat výzkumy veřejného mínění. Musí se snažit porozumět situaci ve společnosti.

* Myslíte, že se to Paroubkovi, který je znám studiem výzkumů, daří?

To uvidíme. Myslím, že je velmi důležité brát průzkumy veřejného mínění na vědomí a s takovou informací tvořivým způsobem pracovat, vzít si poučení. To si vezmete spíše z těch negativních poznatků, které politikům říkají, co dělají špatně, než z těch pozitivních, kdy je případně výzkumy veřejného mínění pochválí. Výzkumy mají velikou strategickou úlohu pro politické strany, a to nejenom proto, že jim umožňují získat zpětnou vazbu, ale také si mohou otestovat určité záměry, mohou hledat argumenty, jak nejlépe vysvětlí principy, o které jim jde.

* Oponenti nicméně Paroubkovi vyčítají, že se průzkumy řídí až příliš.

To by samozřejmě bylo chybné, protože tlaku veřejného mínění nelze podléhat tímto způsobem. Ale je úplně zbytečné jít tvrdošíjně proti veřejnému mínění, když by například pro obhajobu určitého záměru politiky stačilo věci jenom lépe vysvětlit, zjistit, co vlastně lidem na některém záměru vadí. Je známo, že mezi evropskými politiky s výzkumy velmi aktivně pracuje Tony Blair, v Americe je to už desetiletí zvykem.

* Podle únorových preferencí posílili komunisté a to nejspíš na úkor sociálních demokratů. Čím si to vysvětlujete?

Součástí úspěchu, kdy ČSSD šla nahoru a dosahovala svých špičkových pozic, byla její atraktivita i pro část nepevných voličů komunistické strany, kteří hledali pevné vedení, chtěli vyjádřit svůj nesouhlas s minulým vedením sociální demokracie a v Paroubkovi viděli, a třeba vidí, že s řešením problémů umí pohnout. Mohl se jevit jako nositel pozitivních tendencí. Samozřejmě jakmile se situace zkomplikuje, jakmile je třeba dělat různé ústupky, jakmile z toho rázného způsobu jednání slevíte, tak budou rozvažovat. Na druhé straně úkol sociální demokracie je také oslovovat nepevné voličské hlasy ve středové a středopravé části, které mají tendenci se štěpit i pro malé neparlamentní strany. Voličstvo sociální demokracie je velmi nesourodé. Dalo by se dokonce říci, že svým složením je natolik rozmanité, že se dá hovořit o určitém „slepenci“ různých skupin voličů, kteří sledují různé zájmy, různé cíle. Úkolem vedení sociální demokracie je přivést tyto rozmanité skupiny k volební urně. To je vlastně podstata onoho mistrovského úspěchu Miloše Zemana, že odlišně strukturovanými apely v okamžiku voleb se mu podařilo sladit jednání různých skupin a třeba už měsíc po volbách to tak zdaleka nevypadalo.

* Myslíte, že se něco podobného povede současnému lídrovi soc. dem.?

Paroubkovi se to zjevně dařilo v první části jeho nástupu. Kdyby to příznivec sociální demokracie chtěl vnímat pozitivně, tak je současné období takové zastavení na cestě, jehož smyslem je upevnit dosažené pozice, provést nezbytné korektury a dosáhnout další etapy těsně před volbami, dejme tomu poslední dva měsíce, obraz strany oživit a zase jí vtisknout charakter dynamické síly.

* Které konkrétní události podle vás zmíněnou dynamiku zbrzdily?

Veřejnost požaduje od premiéra jednoznačné, jasné a srozumitelné poselství, přímočaré kroky. A například v kauzách poslance Michala Krause či ředitele NBÚ Jana Mareše přece jenom byla patrná jistá váhavost. Řešení přišlo pod mediálním tlakem. To rozrušilo představu o jednoznačně přímém postupu. Samozřejmě že v politice nelze neustále takovouto přímočarost uplatňovat. Dalším z konfliktních případů je vývoj situace ve zdravotnictví.

* Předseda ODS Mirek Topolánek se brání výtkám, že není vidět. Zdůrazňuje, že objíždí republiku, a navíc kampaň má přijít až v dubnu. Preference ODS však stagnují na dlouhodobě horších pozicích. Jak hodnotíte nyní její vyhlídky?

Máme-li posoudit nosnost politické strategie, je potřeba vycházet z charakteru voličstva a očekávání, která voliči mají. Dnes už zná i ekonomie, že zklamaná očekávání mohou být důležitější než jakékoli věcné charakteristiky. Pravicový volič je daleko náročnější, hloubavější než volič levicový. On klade spoustu všetečných otázek, a tak je potřeba mít připraven celý argumentář, který by doplnil základní povýtce ideologické teze. V tomto ohledu se ODS nedařilo. Vezměme si, jakým neumělým způsobem komunikovala svou rovnou daň a opatření, která s tím souvisela. Tady je potřeba mít na paměti, že mám-li úkol do podrobností objasnit ve složitých oblastech, je to záležitost spíš na měsíce a roky než na poslední chvilky před volbami. Před volbami můžete posílit emotivní vazbu svých příznivců ke straně, ale v té vzrušené atmosféře těžko něco vyargumentujete.

* ODS ale tvrdí, že má naopak jako jediná strana promyšlený program - loni vydala takzvanou Modrou knihu, kde se věnuje jednotlivým oblastem. Lidé tedy tyto její návrhy neznají?

Nevím, jestli si ODS otestovala, co z toho jejich programu je veřejnosti známo. Z druhé strany bylo možné pozorovat, že i třeba mezi zainteresovanou ekonomickou veřejností dlouho scházely údaje, jak si například ODS představuje odečitatelné položky, jak budou její návrhy fungovat v praxi. Pokud zavedete různé úpravy, výjimky, pak celkový jednoduchý záměr zkomplikujete. Já si myslím, že to, co jste citoval, je přesvědčení ODS, že již vysvětlila dost, že její návrhy tady dlouho leží jako zcela srozumitelná nabídka, a že je stačí jen emocionálně podpořit před volbami a bude všechno v pořádku. Já si myslím, že argumentační fáze ještě zdaleka není za nimi a že základní principy návrhů jsou nesrozumitelné.

* Domníváte se, že důvod tkví v politicích ODS, nebo jsou prostě její návrhy, jako je rovná daň, těžko obhajitelné?

Já například nerozumím tomu, proč se ODS snažila primárně vysvětlovat technické parametry svých návrhů a příliš nepoužila argumentu, který je jednoduchý, a přitom úderný, a to, že pravidla, jimiž se řídí naše společnost, jsou příliš složitá, nepřehledná a umožňují udržovat nepořádek, který je pak živnou půdou pro různé skupiny, jež z nepřehlednosti vztahů kořistí. Podstatné je, aby výjimek bylo co nejméně, a tím co nejméně šancí pro korupci. S tímto kardinálním argumentem ODS nikdy nepracovala, tu a tam ho použila jako argument vedlejší. My z výzkumů víme, že problém naší politiky pro velkou část veřejnosti je ten, že politika je nejasná a nesrozumitelná. Lidé nejsou naštvaní, jsou spíše zklamaní a dezorientovaní. Byla by tedy prospěšná jakákoli snaha jim nabídnout srozumitelné řešení a představu, že jejich volení zástupci vědí, čeho chtějí dosáhnout. Ale já mám pocit, že tímto směrem se ODS vůbec nevydala.

* Na listopadovém kongresu se ODS pokusila představit svou novou image - tvář strany, která myslí hlavně na nejchudší, kteří prý také nejvíce vydělají na jejích reformách. Odrazilo se to nějak ve vašich výzkumech?

Pokud by to byl začátek změny politického stylu ODS, tak nemůžeme očekávat změnu ve vědomí lidí bezprostředně. Je celkem logické, že v prvním období to může zapůsobit spíše kontraproduktivně, protože snaha rozbít určité způsoby vnímání ODS jako strany necitlivé ke slabým vrstvám a pokus říci naopak, my jsme stranou zaměřenou na sociálně slabší, je sdělením přinejmenším rozporným. Je otázka, jestli po tomto vstupním rozostření kontur potvrdí ODS směr - poté, co řekla A, řekne i B. Když to strana neudělá dobře, tak znejistí své kmenové voliče a skupinu nově příchozích nepřesvědčí.

* Takže by ODS mohla nakonec prodělat?

Je to manévr trošku riskantní. Já tady vidím víc nebezpečí rozmělnění poselství ODS než potenciální zisky. Fakt je, že rozdíly mezi politickými stranami ve vědomí lidí se u nás stírají. Ani vazba k ODS už není tak pevná, jako bývala kdysi. I stoupenci ODS mají pochybnosti o tom, zda jsou na správné volební adrese. Takovýto manévr ty pochybnosti může ještě posílit. Na místě ODS bych byl velmi ostražitý a vzal bych si poučení ze všech voleb od roku 1996, kdy ODS spoléhala na podporu svých kmenových voličů, dovedla je celkem slušně motivovat ještě několik měsíců před volbami, ale zjevně zklamala jejich očekávání v koncovce volební kampaně, protože nepřinesla nic nového, nenaznačila žádnou výraznější iniciativu, nenarýsovala perspektivu, určitou vizi. To bylo patrné například ve volbách v roce 2002. Čím více se blížily volby, tím byla pozice ODS slabší a slabší. Ještě pět neděl před volbami ODS podle našich výzkumů vítězila ve všech krajích. Lidé očekávali, že ještě s něčím přijde, ale ona s ničím nepřišla, a tak v okamžiku voleb byla její podpora relativně nejslabší z celého předvolebního období.

* Pokud jde o výzkumy popularity, jaké osobnosti vidíte v ODS?

V posledních žebříčcích je nejpopulárnější personou ODS místopředseda a primátor hlavního města Prahy Pavel Bém, který stojí jakoby stranou toho hlavního proudu v ODS. Já bych řekl, že taková ta neurčitost, nejasnost v postavení ODS, je způsobena také tím, že postrádá výraznou osobnost. To samozřejmě kontrastuje s předchozím obdobím, kdy Václav Klaus byl její jednoznačnou dominantou.

* Jak podle vás veřejnost hodnotí televizní duely Paroubka a Topolánka?

Televizní diskuse v podobě, jakou v současné době mají, patří u nás k svéráznému politickému folklóru. Všimněme si, že se máloco podaří objasnit ve věcné rovině, ale hlavní smysl debat jejich účastníci spatřují v tom, ukázat protivníkovi, že já jsem lepší, že jsem pohotovější, v argumentaci razantnější, že jsem výraznější a schopnější politik.

* Jaký význam televizním debatám v kampani přikládáte?

Klíčové diskuse jsou před volbami důležité a to tehdy, kdy se lidé rozmýšlejí, komu dát svůj hlas a kdy do hry už vstupují emoce. To je v těch posledních fázích volební kampaně. Například si lze vzpomenout na debatu Klausovu a Špidlovu. Takovéto diskuse mají podstatné místo v zahraničí - v Americe i Evropě, ale není tam inflace těchto debat. Je to klíčový rozhovor. Komentáři se o tom dlouze rozepisují. Není náhodou, že u nás se komentátoři o těchto debatách nebudou dlouho rozepisovat, protože tam vlastně není o čem psát.

* Zdá se, že výměna Miroslava Grebeníčka za Vojtěcha Filipa v čele KSČM nepřinesla nějakou změnu. Nebo výzkumy říkají něco jiného?

Vidím změnu uvnitř KSČM nikoli jako okamžitou, která by vycházela z nějaké akutní potřeby. Její význam se může projevit dlouhodobě. Bezprostředně zde existovalo riziko, že změna vedení v KSČM by se mohla projevit negativně, protože by znejistila část pevných příznivců KSČM, a to se neukázalo. Naopak se ukazuje určitý rozvojový potenciál. Nelze vyloučit, že si komunisté do budoucna otevřeli nové směry.

* Předseda lidovců Miroslav Kalousek slíbil své straně ve volbách dvouciferný výsledek. Zatím jsou preference KDU-ČSL těsně nad pětiprocentní hranicí nutnou pro vstup do Sněmovny. Neškodí lidovcům, že na jedné straně zůstávají ve vládě a současně tvrdí, že se Paroubek ve Sněmovně dávno spojil s komunisty?

Postavení KDU-ČSL se v našich výzkumech projevuje jako dlouhodobě stabilní a otázka je, jestli tuto stabilitu nelze z druhé strany vykládat jako jistou ustrnulost a stagnaci. Pro KDU-ČSL je tato otázka velmi závažná. V době předsednictví Josefa Luxe byl nepochybně nastartován proces vnitřní regenerace KDUČSL. V podstatě za fasádou neměnných preferencí probíhala velmi podstatná modernizace. Lidová strana se z někdejší své ustrnulosti, regionálního charakteru, proměňovala v modernější uskupení, které by se potenciálně mohlo zařadit do proudu moderních křesťanskodemokratických stran západoevropského typu. Zdá se, že na této cestě pod současným vedením KDU-ČSL nedělá žádné velké kroky. Nepochybně rozčarováním přinejmenším pro část lidoveckých voličů bylo, že KDU-ČSL nedotáhla do svého vítězství krizi okolo Stanislava Grosse, kterou pomáhala otevřít.

* Gross však nakonec odstoupil.

KDU-ČSL byla významným iniciátorem tohoto politického konfliktu. Byl v něm nepochybný poražený, čímž byl Stanislav Gross a sociální demokracie, ale nebyl tam žádný vítěz. Na celém konfliktu nedokázala profitovat ODS ani KDU-ČSL. Je také s podivem, že KDU-ČSL přes proevropské přesvědčení značné části svého elektorátu a přes skutečnost, že má ministra zahraničí, nikdy nedovedla efektivně hrát na evropskou notu, nedokázala se představit jako strana, která je součástí jasně vyhraněného myšlenkového proudu západoevropské politiky. Naopak má v našem prostředí neurčité obrysy, z nichž vyniká zejména to, že dovede velmi obratně manévrovat v konkrétních mocenských konstelacích a je velmi šikovná, když se rozdělují mocenské pozice a jde o to udržet si vliv na vládnutí.

* Podle STEM by pětiprocentní laťku překročili zelení. Na úkor kterých stran by se případně do Sněmovny dostali?

Elektorát Strany zelených není příliš jasný. Na jedné straně do něj nepochybně patří mladší skupiny ekologicky zaměřeného obyvatelstva. To však není nikterak dominující početní síla. Tradičně mezi příznivce zelených, alespoň ve výzkumech v mezivolebním období, patřili lidé, kteří se nedokázali ztotožnit s žádnou z velkých stran a měli pocit, že toto je cesta nejmenšího odporu. Jejich volba byla v podstatě zástupná. Z jedné strany tedy nepříliš významná skupinka kmenových voličů, další skupina náhodně příchozích a teď je otázka, jestli bude Strana zelených schopná sdělit lidem, že její program je daleko širší, že má představy o tom, jak řešit problémy naší země, a že je schopna tak učinit s nynějšími vedoucími představiteli. To je pro zelené relativně nový úkol a po změnách, ke kterým v ní došlo, je to vlastně její premiéra.

* V západní Evropě zelení patří tradičně k levému středu, čeští zelení však nevylučují ani vládu s ODS, jejíž představitelé jsou známí tvrzením, že životní prostředí vyřeší zákony volného trhu. Nemyslíte, že tento postoj zelené může poškozovat?

Já se domnívám, že to není problém, že to je naopak relativní přednost. Vychází z realistického posouzení obrazu naší politické scény. Levicový ekologismus je ve společnosti, a to víme i z našich výzkumů, velmi nepopulární. Samotná levicová ekologická argumentace je pro většinu lidí nepřijatelná. Ekologické samonosné téma je politický propadák. Z tohoto hlediska snaha orientovat se spíše na středové voličstvo je jediným logickým výsledkem.

24.02.2006 - Petr Janiš - str. 02
Zelení odmítají říci, jakou by brali koalici

Krajští volební lídři Strany zelených (SZ), která by se podle posledních průzkumů veřejného mínění mohla dostat do Sněmovny, odmítají říci, jaká příští vláda by jim nejvíce vyhovovala. Shodují se jen, že nebude žádný „holport s komunisty“.
„Jestli to bude s KDU-ČSL as ODS, nebo v široké koalici, nebo ČSSD s KDU-ČSL as námi je naprosto otevřené,“ reagoval lídr zelených na jižní Moravě Ondřej Liška, který působí jako poradce v Evropském parlamentu.
Jihočeský lídr, místopředsedkyně SZ a protijaderná aktivistka Dana Kuchtová tvrdí, že zelení jsou partnerem do levicové i pravicové vlády. „Nebudeme ale říkat dopředu, že s těmi ano a s těmi ne,“ sdělila Právu.
Kuchtová se staví za to, aby ČR vystoupila z jaderné energie, ale ČSSD i ODS podle ní plánují rozvoj atomové energetiky. „Se soc. dem. je styčným bodem ekologická daňová reforma, prosazování obnovitelných zdrojů energie,“ poznamenala. Shodné hodnoty podle Kuchtové ale vyznává také stínový ministr životního prostředí Bedřich Moldan (ODS). Také jihočeský hejtman Jan Zahradník (ODS), stejně jako exministr životního prostředí Miloš Kužvart (ČSSD), nesouhlasí se stavbou dalších jaderných bloků v Temelíně. A pokud by si příští vláda dala jadernou energetiku do programu? „Potom by to byl pro mě jistě problém,“ řekla k hlasování o důvěře takovému kabinetu Kuchtová.
Liška má osobní představu nejvhodnější vládní koalice. Zveřejnit, zda by měli zelení usilovat o spolupráci s ČSSD, nebo s ODS ale zatím rozhodně nechce.
„Z mé strany to není vůbec žádný kalkul, já sám bych v tuto chvíli nemohl podpořit vůbec žádnou z těch stran. Samozřejmě to není realistický politický postoj. Bude nutné se rozhodovat mezi tím, která koalice bude nejvíce odpovídat našim politickým prioritám,“ konstatoval Liška. Dopředu říci, jakou koalici by SZ preferovala, by bylo podle Lišky dokonce neodpovědné vůči voličům

Bude všechno jinak?

Lídr SZ na Liberecku Petr Pávek, který nepřijal nominaci stát se protikandidátem šéfa strany Martina Bursíka při volbě celostátního lídra, prošel stejně jako exministr Bursík více politickými stranami.
Zelení se podle Pávka, který je starostou Jindřichovic pod Smrkem a proslul vydáním zákazu vstupu neohlášeným úředníkům do obce, budou v parlamentu řídit při spolupráci s dalšími subjekty jen svým programem. „Mohu naprosto zodpovědně říci, že nikdo z nás neudělá úlevu na programu kvůli například osobnímu prospěchu nebo nějakým funkcím,“ tvrdil Právu Pávek.
Aktivista Stanislav Penc vede zelené do voleb na Královéhradecku a specializuje se na bezpečnost a otázky kolem policie. „V tomto státě si umím přestavit ledacos,“ reagoval na otázku, zda si dokáže představit místopředsedu ODS Ivana Langra v křesle ministra vnitra.
Penc si myslí, že se vývoj v ODS i v ČSSD ještě může zamotat, pokud jejich volební výsledek nepřekročí třicetiprocentní hranici. „Jsem pevně přesvědčen, že dnes uvažovat o tom, zda s Topolánkem, nebo s Paroubkem je naprosto předčasné, protože volby mohou dopadnout úplně jinak. Situace může být taková, že tohle vedení v obou politických stranách nebude,“ odhadl Penc.
Pokud by podle Pence v ODS a ČSSD nastala změna, vyjednávání o koalicích by mohlo mít nečekané rozměry. Dosavadní styl i témata politiky obou hlavních stran jsou podle Pence pro zelené „naprosto nepřijatelné“. Podle lídra zelených na Ústecku a ředitele Podkrušnohorského zooparku Přemysla Rabase je na úvahy o koalici „poněkud brzy“. Konkrétní nebyl ani lídr na Vysočině, písničkář a překladatel Jiří Dědeček: „Upřednostňoval bych koalici s někým, koho by si Strana zelených jako nejsilnější vybrala.“ 

22.02.2006 - Vojtěch Filip - str. 18
Zelení s pravicí?

Nechápu dost dobře politology a komentátory, kteří komentují potenciální možnost vstupu Strany zelených do Sněmovny výroky typu „levice by ztratila většinu“. Každý, kdo umí do pěti počítat, chápe, že spojencem zelených přece nemůže být neoliberální pravice, kterou u nás reprezentuje především ODS. Ta, stejně jako její sestry ve světě, prosazuje odstranění pokud možno všech regulací, které omezují „právo“ majitelů, zaměstnavatelů, prostě kapitálu, dosahovat maximálního možného zisku - tedy i regulací ekologických.
ODS prosazovala a prosazuje důslednou privatizaci všeho pod heslem, které je v rozporu s ústavou, že jen soukromý majitel ví, jak majetek zhodnotit. No a jak vysoko stojí ekologické a jak vysoko ekonomické důvody (tedy kritéria zisku) v rozhodování soukromých majitelů, o tom se přesvědčujeme dnes a denně nejen v českých podmínkách.
Naopak pro levicové strany jsou ekologické priority přirozenou součástí jejich programu. Navíc ekologie, to není jen příroda a životní prostředí, ale také součást kvality života. Zkuste uhodnout, které dvě barvy obsahuje naše logo a proč? Dokonce bych si troufal tvrdit, že pokud myslí představitelé zelených vážně své tvrzení, že po minulém sjezdu se Strana zelených stala stranou „dospělou“, tak jim dojde, že vzato do důsledku jim jsou v našich podmínkách nejblíže právě komunisté.
My nemáme problém reagovat na případný vstup zelených do Sněmovny pozitivně a realisticky. Problém možná bude spíše v tom, že zelení se snaží být „dospělými“, podlehnou médiím a politickým tlakům a budou chtít koketovat s pravicí. Neumím si sice takového kočkopsa dost dobře představit, ale je jasné, že by to byla zrada na jejich programu a pochybuji, že by nás v tom případě dělilo od dalších voleb více než dva roky. Ale to už je spíše otázka pro vedení Strany zelených - jistě tyto obavy a představy brzy rozptýlí a voliči se podle toho jistě zařídí.

Foto popis|

O autorovi| Vojtěch Filip (Autor je předseda KSČM a místopředseda Sněmovny) 

18.02.2006 - Lukáš Bek - str. 18
Někteří lidé v ODS začínají být hysteričtí, ale kampaň teprve přijde, říká Mirek Topolánek

* Ztotožňujete se s názorem, podle něhož má ODS šanci vyhrát volby jen v případě, že se sociální demokraté dopustí hrubých chyb?

Sociální demokracie celou dobu dělá hrubé chyby. Bojím se, že veřejnost už úplně ztratila schopnost rozlišovat ve všech těch aférách, turbulencích, ve kterých se sociální demokracie poslední čtyři roky pohybuje. Jedna kauza překrývá druhou, plní stránky novin. Domnívám se ale, že se to nakonec u voleb sečte. Lidé, kteří nejsou dlouhodobě přesvědčenými voliči, se chovají někdy poměrně racionálně a v tomto smyslu z toho nemám obavy.

* Takže souhlasíte, že ODS může zvítězit, jen když zklame ČSSD?

S tím názorem nesouhlasím a nesouhlasil jsem s ním ani loni, kdy jsme vyhráli v trojích volbách poměrně drtivě. A všichni říkali: to není proto, že by ódéeska byla tak dobrá, ale proto, že to socialisti dělají tak špatně. Je to pouze jeden z faktorů, odráží skutečnou schopnost sociální demokracie vládnout. Nicméně bez pozitivní kampaně, bez nabídky alternativy žádná strana na světě volby vyhrát nemůže. Nejinak tomu bylo loni a nejinak tomu bude letos.

* Proč se podle vás tolik lidí ptá, včetně přívrženců ODS, kam zmizel Topolánek?

Já vám když tak přetisknu svůj program za poslední čtyři týdny, vám se to nebude chtít číst. Myslím, že to je obrovská nervozita. Ti lidé, kteří se takhle ptají, jsou nervózní z nástupu komunistů. Jsou nervózní z těch zákonů, které se schvalují v Poslanecké sněmovně. Netuší, že s tím nemůžeme s 57 mandáty nic dělat. Zdá se jim, že nejsme vidět, zdá se jim, že prostě nefungujeme. V mém případě to zcela jistě pravda není. U těch ostatních já mohu mít výhrady a někdy je mám. Pracuji od rána od šesti do půlnoci každý den.

* U koho máte výhrady?

Jsou takoví, ale je to samozřejmě naprosto interní záležitost. Já pracuji velmi usilovně v regionech - jenom příští týden budu na Budějovicku, Plzeňsku, v Benešově. Tři čtyři dny v týdnu jsem v terénu, zbytek to mám po půl hodině. Nemám tendenci hrát si na mediální celebritu, stříhat někde pásky a producírovat se po nějakých akcích. Když už někam jdu, tak tam setrvám celou dobu a nemám potřebu oblétat jeden večer tři čtyři akce, jenom abych byl vidět.

* Vy si nemyslíte, že je důležité, aby politik byl vidět?

To je sice pravda, ale to souvisí se strategií naší kampaně. A proto je i nervozita lidí. Začínají být hysteričtí, začínají být nervózní z toho, že jsme ještě kampaň vlastně nezačali, přestože to není úplně pravda. Mají pocit, že to je všechno ztraceno. Je to obvyklá hysterie jak uvnitř ODS, tak vně ODS, speciálně u voličů nebo příznivců ODS, kteří netuší, že do voleb je ještě hodně daleko. Strategie je založena na tom, že kampaň bude soustředěna opravdu do posledních dvou měsíců. Já jsem se někde dočetl, že Vladimír Železný chce koncentrovat kampaň do měsíce května. Beru to jako naprosto racionální rozhodnutí, které je motivováno za prvé zkušenostmi u nás i v zahraničí, za druhé mírou finančních prostředků, za třetí efektivitou takové kampaně a za čtvrté plánem, který jsme založili už loni a který striktně držíme. Takže to je věc přirozená, ti lidé jsou a budou nervózní a já je po celou dobu budu uklidňovat.

* O jak velké nervózní skupině lidí v ODS mluvíte?

Nikoli velké. Podle zkušeností z cest v terénu jsou samozřejmě nervózní jenom někteří lidé. Voliči mají pocit, že musíme na všechno reagovat. Že máme proti všem těm sprosťárnám a lžím postavit jinou sprosťárnu nebo nějakou agresívní obranu. Opakovaně upozorňuji, že slušnost není slabost, že určitě nebudu reagovat na všechny sprosťárny, to bych nedělal nic jiného. Protože chceme opravdu nabídnout alternativní program, tak se budeme snažit vymezovat pozitivně, i když to neznamená, že bych si nechal úplně všechno líbit.

* Patří k těm nervózním i předseda poslaneckého klubu Vlastimil Tlustý, který prohlásil, že forma prodávání programu ODS je „nedostatečná“? Mimochodem šéf Senátu Přemysl Sobotka mu opáčil, že kampaň se připravuje, že Tlustý přehání a na grémiu neposlouchal.

Já na tuto otázku neodpovím. Já jsem striktně oddělil volební štáb od politického vedení. My se zúčastňujeme volebních štábů, snažíme se ty klíčové body samozřejmě ovlivnit. Nicméně existuje velká výzvědná služba. Velké strany se navzájem snaží dozvědět co nejvíc z toho, co chystají ty druhé. Vezměte si, že v průběhu našeho kongresu v listopadu probíhala taková poměrně směšná stávka odborářů k Zákoníku práce v Praze. To jsou všechno cílené akce, je třeba s tím počítat. Trvám na tom, že kampaň je připravena do posledního detailu, některé věci byly připraveny už loni. Ti lidé to nevědí a je to dobře, protože by to vykecali... U Vlastimila Tlustého to pramení z toho, že on opravdu i pod mým tlakem výrazně zvýšil svou aktivitu.

* Takže váš kolega Tlustý se málo snažil, až jste ho k tomu musel přimět?

Ne, netlačte mě k téhleté odpovědi. Není to pravda. Na něm opravdu leží tíha ekonomických reforem. Týmy odpracovaly strašnou spoustu práce, on opravdu jezdí po regionech - a já jezdím s ním, takže v žádném případě nemám menší aktivitu než on. Nicméně v tomto případě Vlastimil Tlustý na jednu otázku neodpověděl úplně chytře, to ostatní je trochu fabulace a pak z toho mediálně vyjde nějaký rozpor. Oba dva, jak Sobotka, tak Tlustý, samozřejmě neřekli úplně pravdu. To jsou reakce, které když někdo udělá, tak si zbytečně nabíhá, protože média potom nehrají nic jiného. Je to zbytečné.

* Není zvláštní, že tak významný představitel ODS, jako je Tlustý, se vůbec nedozví, co se děje ve volebním štábu?

V žádném jeho rozhovoru věta, kterou říkáte, nebyla.

* To jste naznačil před chvílí vy, že o přípravách kampaně ví jen úzká skupina lidí.

Chytáte mě za slovo. Opravdové detaily ví jen úzká skupina lidí, dejme tomu, že je jich deset. Vlastimil Tlustý je poměrně jasně informován o tom, jaké budou hlavní body v kampani v následujících měsících. Některé prvky, které pokládám za vysoce důvěrné, tak ty opravdu ví jen malá skupina lidí a je to v pořádku.

* Mohl byste vyjmenovat, kdo jsou ti lidé?

Nemůžu. Vy se ptáte, a nejste jediný novinář, kam zmizel Topolánek. Topolánek zmizel taky proto, že se ho neptáte na věcná témata, vy se ho neptáte na věcná řešení, nikdy se ho neptáte na to, co nabízí ODS. Chcete řešit problémy, které problémy nejsou. Takže já na to neodpovím. Končím ale tím, že žádný rozpor mezi Topolánkem a Tlustým není, že jsme si to vysvětlili.

* Mezi občanskými demokraty se často říká, že na vás má neúměrný vliv váš tajemník Marek Dalík.

To je opakovaná otázka lidí, kteří o tom samozřejmě nic nevědí. Na mě má největší vliv moje maminka, která ale už bohužel nežije, a potom možná moje žena, s kterou jsem asi deset minut denně, a Marek Dalík ten má svoje úkoly, má poměrně velký pracovní záběr a potkávám se s ním velmi málo.

* Ani jako soused?

Musím říct, že jeho rytmus je trochu jiný než můj a já se s ním opravdu nepotkávám. Patří do širšího okruhu lidí, s kterými konzultuji. Ale to já stejně tak konzultuji se svými spolustraníky, třeba s Vlastimilem Tlustým. To znamená, jestli na mě někdo má vliv, tak to je Nohavica a jeho písničky.

* Podle nejnovějšího výzkumu agentury STEM existuje možnost, že se do Sněmovny probojují Zelení. Dokázala by se s nimi ODS programově shodnout?

Už jsem někde řekl, že až do voleb žádné průzkumy komentovat nebudu. Roztrhl se s nimi pytel, průzkumy přestávají být hodnověrné. Dělají se jich zhruba čtyři typy. Jsou to volební preference, jsou to volební prognózy, záleží na metodice, záleží na otázce, záleží na vyhodnocení. Nicméně ukazuje se, že naše preference i když v tomto průzkumu mírně vzrostly, tak spíše stagnují.

* V tomto průzkumu zůstaly přesně stejné.

Přelévají se preference jako vždycky mezi komunisty a socialisty a poprvé vyskočili Zelení přes pět procent.

* Nechme tedy metodiky průzkumů. Budete se o Zelené coby partnera ucházet, když se dostanou do Sněmovny?

Já samozřejmě vývoj ve Straně zelených pozorně sleduji, Martin Bursík vyhrál předsednictví v této straně s tím, že signalizoval jednoznačně, že nikdy nepůjde do žádné spolupráce s komunisty. A on řekl víc, on řekl, že nepůjde do vlády podporované komunisty. Což je podle mě významný signál po tom beránkovsko-patočkovském vedení. Je to jakýsi příklon k realismu. Z tohoto titulu je to možný partner. Co se týče programu - tak jako máme celou řadu nevyřešených otázek s lidovci, tak jich máme celou řadu se Zelenými. Kdyby na takovou koalici došlo, což se, myslím, nestane, neříkám apriori ne. Je to opravdu otázka povolební matematiky a vyjednávání.

* Strana zelených má ve svém programu například zásadní větu: „Moderní národohospodářská politika uznává fakt, že ekonomické zájmy je třeba podřídit zájmům ekologickým.“ S tím souhlasíte?

A naše základní motto v této oblasti je, že musí být vyváženy ekonomické a ekologické zájmy. Tak si to přeložte, jestli tam existuje nějaký potenciální průsečík nebo ne.

* Tak zcela konkrétně. Zelení tvrdí, že vstoupí pouze do takové vlády, která se zaváže k tomu, že bude pracovat pro vystoupení České republiky z jaderné energetiky.

Myslím si ale, že strana, která by toto podepsala, na české politické scéně není. Zodpovědná strana to udělat nemůže, protože náš energetický mix mimo jiné i ze strategických důvodů je právě založen na jádru a uhlí a dalších zdrojích včetně obnovitelných. Takže v tomto smyslu to v této chvíli vypadá jako nepřekročitelná bariéra, ale je to otázka, jak říkám, případných povolebních jednání.

* A naposledy k Zeleným. Předseda Bursík tento týden v reakci na vaši ochotu spolupracovat řekl: „Rozumím tomu, že politici, kteří jsou ve funkcích mechem obrostlí, vítají jakoukoli kombinaci, která by jim umožnila pokračovat dál.“

Asi ale nemluvil o mně, protože pan Bursík je v politice déle než já. Pan Bursík není v první straně, ale na rozdíl ode mne nejméně ve čtvrté a pan Bursík už tím ministrem byl, já jsem ještě ve vládě nebyl. Takže to nemohl myslet na mě.

* Tlustý přišel s návrhem na nulovou daň DPH u potravin...

Musím říct, že to nebyl on, kdo s tím přišel. Diskuse v odborné rovině v ODS o tom, že u jednotné sazby DPH 15 procent je třeba řešit problém případného zdražení potravin, probíhá dlouho. Přechod z pětiprocentní sazby do 15procentní bude asi znamenat méně než desetiprocentní zdražení, ale zvýšení cen je možné. Já jsem zhruba před více než rokem prezentoval tři varianty. Řekl jsem: v tuto chvíli vám představím tu variantu, kterou už máme dopočítanou. To znamená: od 1. ledna 2007 dostanou důchodci zvýšené důchody o tu částku, o kterou se v jejich spotřebním koši projeví vliv zvýšení cen potravin. Varianta číslo dvě byla nulová sazba a třetí varianta pětiprocentní sazba. Je přitom zcela evidentní, že varianta nula procent DPH na potraviny v Evropské unii existuje. To, jestli se nám podaří, nebo nepodaří vyjednat, a za jakých podmínek, je otázka povolební práce týmu, který v Evropské unii bude vyjednávat.

* Proč slibujete něco, co je krajně nejisté?

Vy novináři všechno, co řeknou politici, berete jako slib. My pouze nabízíme řešení.

* Kterou z těch tří variant podporujete?

My jsme se v této chvíli nepřiklonili k žádné, každá má svoji pravděpodobnost. Nejsme schopni garantovat nulovou sazbu, když ji nemáme vyjednanou v Evropské unii. Každopádně to varianta je, v Unii existuje a je možné některé komodity z DPH úplně vyřadit, což má svoje výhody a nevýhody. Mně se osobně líbí varianta jednorázového zvýšení penzí důchodcům. Nicméně pořád pracujeme s těmito třemi možnostmi a nejsme natolik nezodpovědní, abychom slibovali něco, co nemůžeme splnit.

* Takže to občanům sdělíte až po volbách?

Samozřejmě před volbami řekneme, co by bylo případně v té snížené sazbě, ale není důležité, jak vyřešíte ten problém, důležité je, jestli bude vyřešen.

* Domnívám se, že lidi by mohl zajímat i ten způsob.

Problém bude vyřešen tak, že občané kompenzaci způsobem buď přímým, nebo nepřímým dostanou. To je přece hlavní poselství vůči lidem, kteří se cítí být ohroženi rovnou daní 15 procent na potraviny. Těm vzkazujeme: máme tři řešení, jak k tomu dojít nemusí a nedojde.

* Stejně mi nejde do hlavy, jak můžete slibovat razantní snížení daní všem, zároveň říkáte, že během dvou let bude přebytkový rozpočet a současně chcete vést velmi citlivou sociální politiku?

Od novináře Práva mě tato otázka nepřekvapuje. Já vám dám dva příklady, které možná i čtenářům pomohou se zorientovat. Bohuslav Sobotka a jeho vláda snížila daň z příjmu pro právnické osoby o dvě procenta. Podle vaší filozofie a podle otázky, kterou mi kladete, by to znamenalo, že se výběr daní z této sazby sníží. Opak je pravdou.

* Hovoříme ale o podstatně radikálnějších daňových změnách, ke kterým se chystá ODS...

Nechte mě domluvit, prosím vás. Opak je pravdou. Ten výběr je výrazně vyšší. Současně stejná vláda a stejný Bohuslav Sobotka zvýšili prahy pro sociální a zdravotní pojištění osob samostatně výdělečně činných - živnostníků. Podle vaší a jeho logiky by se měl zvýšit výběr do kasy z titulu zvýšení prahů. Nestalo se tak, je to méně. Ekonomické zákony prostě fungují. Když se podíváte na příklad Slovenska, a já s ním musím operovat, protože i poslední výsledky ukazují, že všechna prognózovaná čísla jsou - mimo jiné díky rovné dani, sociální politice, toho, co realizovala Dzurindova vláda - v pozitivním směru výrazně překračována. Ekonomický růst očekávali kolem 6,5 procenta HDP, mají 7,5 procenta. Já vám garantuji, že podle empirických zkušeností právě u rovné daně je vždy výsledek vyšší než očekávání, a to právě proto, že nefungují jenom kupecké počty, že fungují ekonomické zákony a takzvané měkké faktory. Těmi jsou ochota platit daně, protože se to vyplatí, daňová rezidentura se vrací do země takto nastavených daní, vrátí se daňoví rezidenti, kteří platí dneska daně na Slovensku, v daňových rájích nebo je optimalizují.

* Politikou nyní hýbe zákon o registrovaném partnerství. Prezident Václav Klaus dokonce svolal mimořádnou tiskovou konferenci, což kvůli vetu udělal vůbec poprvé. Ale nikde jsem nezaznamenal váš názor.

Zase, pane Beku, novináři, a tím pádem i veřejnost, žijí vždy jenom tím dnem, kdy se něco děje. Není nic staršího než ranní noviny. Já jsem svůj názor v historii v posledních devíti letech, kdy se o tom diskutuje, měl možnost prezentovat xkrát.

* Neřekl jsem, že jste se k tomu nikdy v životě nevyjádřil, zajímá mě názor na tento konkrétní zákon.

Chci říct, že tomuto zákonu nejvíc uškodila právě jeho medializace a politizace, protože on nestojí za to, aby se o něm takto diskutovalo. Je to zákon, který extenduje snahu o jednoznačné začlenění homosexuálních osob do společnosti. Je to svým způsobem zákon spíše filozofický než věcný. Na tomto zákonu se dá jasně demonstrovat, že otázka registrovaného partnerství není úplně politické téma. Kdyby bylo, tak všichni poslanci a senátoři ODS hlasují buď pro, nebo proti. Můj osobní názor vysvětlit v jednom odstavci je velmi složité. Mám určitou psychologickou bariéru. Když se o tom bavím i se svými přáteli homosexuály - tím nenaznačuji, že sám jsem homosexuál - tak oni to chápou. Všechny věci, které zákon garantuje a které mi připadají standardní, lze garantovat Občanským zákoníkem nebo v jakémkoli jiném kodexu. Už nesouhlasím s tím, aby na to existoval speciální zákon. Myslím, že ta problematika za to nestojí. Za svou psychologickou bariéru se nestydím. Jsem ochoten ji vždycky vysvětlovat. Jsem prostě vychován tak, že úplná rodina je tatínek, maminka a děti, přestože vím, že řada z těch lidí je schopna děti vychovávat daleko kvalitněji než v dětských domovech. Toto všechno vím, ale kdybych mohl hlasovat, tak bych hlasoval lehce proti... hlasoval bych proti.

* Je pravda, že vám volební štáb doporučil chodit co nejméně do televizních diskusí s premiérem Paroubkem, protože údajně po každé takové debatě ODS klesnou preference o půl procenta?

Není to pravda. Taktika po Paroubkově nástupu byla jasná a já už jsem ji několikrát řekl. Paroubek nastoupil slovy některých komentátorů jako buldozer. Našel pootevřené dveře a ukazuje se čím dál tím víc, že jeho chování, jeho gesta, jeho rétorika, se během toho roku nepochybně okouká. Já jsem byl s Jiřím Paroubkem v debatě na Nový rok. Měly proběhnout debaty jiného typu, například veřejná debata o zahraniční politice, kde mělo být 300 prestižních hostů, kterou Paroubek se zdůvodněním malého mediálního pokrytí zrušil jeden den před konáním. Paroubek chce pouze diskusi před televizními kamerami, které mu umožňují říkat něco úplně jiného, než na co je tázán. Umožňuje mu to dívat se do těch kamer, a jak tam cvakne to červené světýlko, tak začne sdělovat národu, že on se o něj postará. Všechny tváře špičkových politiků jsou neuvěřitelně okoukané. Pořád se tam opakují stejné a stejné otázky a stejné odpovědi. Já jdu s Paroubkem teď v neděli do Otázek Václava Moravce a četnost debat s tímto soupeřem - jednou za měsíc, jednou za dva měsíce - mi připadá dostatečná, aby to vůbec strávili diváci všech televizí. V závěru kampaně všechny televize mají zájem o naše duely a já s ním půjdu nejméně ještě šestkrát. Vůbec si nemyslím, že bych s Jiřím Paroubkem debaty prohrával, poslední tři nebo čtyři byly zcela naopak.